Справа № 487/2809/16-ц
Провадження № 2/487/1674/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

24.06.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ТОВ «Український промисловий банк» про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності, припинення іпотеки та застосування наслідків припинення іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя житлового будинку №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в АДРЕСА_1 по пр.. Леніна, 88 в м. Миколаєві та визнання за нею права власності на ? частку вищевказаного нерухомого майна.

В позові позивач зазначила, що з вона з 08.06.2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Під час шлюбу відповідач придбав нерухоме майно: житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві та квартиру АДРЕСА_2. Відповідно до вимог чинного законодавства вважає, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя та виходячи з рівності часток подружжя, просила про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання за нею права власності на ? частку вищевказаного нерухомого майна.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві, а за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2, припинення іпотеки квартири №7 по пр.. Леніна, 88 в м. Миколаєві за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, з застосуванням наслідків припинення іпотеки, шляхом припинення заборон, які накладені та зареєстровані в звязку з укладенням договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, заборона на відчуження зареєстрована 05.06.2008 року за реєстровим №97.

В зустрічному позову позивач зазначив, що за час шлюбу ним було придбано у власність нерухоме майно: житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві та квартиру АДРЕСА_2, яке відповідно до вимог чинного законодавства є спільним сумісним майном подружжя. Проте, оскільки визнання права власності здійснюється без реального поділу цього майна в натурі, вважає за доцільне, що відповідає в повній мірі інтересам як його так і відповідача за вказаним позовом, щодо на свій розсуд користуватися, володіти та розпоряджатися майном, визнати за ОСОБА_2 право власності в цілому на житловий будинок №54 по вул.. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві, а за ним визнати право власності на квартиру АДРЕСА_3. При цьому, зазначив, що з метою виконання зобовязань за кредитним договором, квартира №7 по пр.. Леніна, 88 в м. Миколаєві ним була передана в іпотеку, відповідно до договору іпотеки від 05.06.2008 року. Він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, кредитор ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в стані припинення з січня 2010 року та жодних претензій ані банк, ані уповноважена особня Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не предявляли, з будь-якими позовами банк до нього не звертався. Крім того, на теперішній час ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в переліку банків, по яким здійснена виплата Фондом, тобто вважається ліквідованим, що є також підставою для припинення зобовязань між ним та банком. Отже зобовязання за кредитним договором припинилися, а відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припинилися і іпотека.

В судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_2 не зявилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, свої позовні вимоги визнала, просила про їх задоволення.

В судове засідання позивач та його представни за зустрічним позовом не зявилися, надали до суду заяву, прослии слухати справу за їх відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення, у звязку з чим просили в задоволенні первісного позову відмовити, надали згоду на ухвалення заочного рішення.

В судове засідання представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Український промисловий банк» не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди представника позивача за зустрічним позовом, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2004 року, згідно свідоцтва про шлюб (повторне) виданого Заводським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції 09.07.2008 року.

За час перебування у шлюбі, ОСОБА_3 придбав у власність нерухоме майно: житловий будинок №54 по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві та квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане сторонами в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, підлягає поділу між ними, виходячи з рівності часток подружжя.

Між тим позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просив з урахуванням того, що загальна площа обєктів нерухомості практично однакова (житловий будинок площею 132,6 кв.м., квартира 138,4 кв.м.), визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №54 по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві, а за ним на квартиру АДРЕСА_3.

Таким чином, суд вважає, що в цей частині вимога позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 підлягає задоволенню та за ОСОБА_2 слід визнати право власності на житловий будинок №54 по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві. Проте, суд приходить до переконання, що в задоволенні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_3 слід відмовити, у звязку з тим, що вказана квартира вже належить йому на праві власності.

У звязку з наведеним, суд вважає, що в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 слід відмовити. Крім того, 05.06.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №91-0041020/ФК-08.

З метою виконання зобовязань за кредитним договором від 05.06.2008 року, між ОСОБА_3 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір іпотеки від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, предметом кого є трикімнатна квартира АДРЕСА_3, яка належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_3

Згідно наданих до суду доказів кредитор ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в стані припинення з січня 21.01.2010 року, на теперішній час ТОВ «Український промисловий банк» знаходиться в переліку банків, по яким здійснена виплата Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто вважається ліквідованим.

ОСОБА_3 зазначає, що ним зобовязання за кредитним договором виконані в повному обсязі. Доказів того, що банк або уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб предявляли будь-які претензії до позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором або зверталися до нього з позовами, суду не надано.

Отже, суд приходить до переконання, що зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором №91-0041020/ФК-08 від 05.06.2008 року припинилися.

Відповідно до ст. 593 ч.1 п. 1 ЦК України, ст. 17 ч.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як окремий вид застави припиняється з припиненням забезпеченого нею основного зобовязання.

Статтями 598, 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки договір іпотеки є видом забезпечення основного зобовязання, а саме кредитного договору №91-0041020/ФК-08 від 05.06.2008 року, має похідний характер від основного зобовязання та є дійсним до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом в частині припинення зобовязання по іпотечному договору від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає, що у банка фактично припинилися права іпотекодержателя на майно ОСОБА_3 та позовні вимоги в частині зняття заборони з належної на праві власності ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_3, які накладені та зареєстровані в звязку з укладенням договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, заборона на відчуження зареєстрована 05.06.2008 року за реєстровим №97, суд вважає також обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 3445 грн., судовій витрати за первісним позовом віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ТОВ ТОВ «Український промисловий банк» про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності, припинення іпотеки та застосування наслідків припинення іпотеки задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №54 по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві.

Визнати припиненими зобовязання ОСОБА_3 по іпотечному договору від 05.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497,

Зобовязати будь-яку державну нотаріальну контору м. Миколаєва або будь-якого приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу, зняти заборони з належної на праві власності ОСОБА_3у Дмитровичу квартири №7 по пр.. Леніна, 88 в м. Миколаєві, які накладені та зареєстровані в звязку з укладенням договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого 05.06.2008 року в реєстрі №3497, заборона на відчуження зареєстрована 05.06.2008 року за реєстровим №97.

В частині вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3445 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: С.В. Щербина