У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 1 681 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 27 вересня 2014 року відбулося залиття належної їй (позивачці) на праві власності квартири АДРЕСА_1. Згідно з актом від 28 жовтня 2014 року, складеного працівниками комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційна організація - 5», залиття відбулося з квартири АДРЕСА_2 внаслідок халатного ставлення її мешканців до сантехнічного обладнання. Відповідно до кошторисного розрахунку та дефектного акта вартість ремонту її квартири станом на 31 січня 2015 становить 1 681 грн.

Посилаючись на вказані вище обставини, ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду від 01 березня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 1 681 грн та моральну шкоду у розмірі 100 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що в результаті залиття, яке відбулося з квартири відповідачки, житлове приміщення позивачки пошкоджено та потребує ремонту, а останній завдана моральна та майнова шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Висновок судів є правильними з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання доказів.

Доводи касаційної скарги щодо неправильно складеного акта залиття, зокрема, відсутність фотознімків місця залиття, не заслуговують на увагу, оскільки акт складено представниками обслуговуючої організації - комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційна організація - 5» відповідно до вимог п. 2.3.6 та Додатку 4 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Інші доводи касаційної скарги також висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, зокрема, показів свідків, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Сам по собі факт реєстрації позивачки у м. Хмельницькому не впливає правильність судових рішень, оскільки квартира, у якій відбулось залиття, належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2013 року.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик