Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві (Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора), - про визнання права власності на спадкове майно і реєстрацію права власності на це майно.

В С Т А Н О В И В :

Первісно позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_2, - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

06.10.2016 позивач подала заяву про зміну позовних вимог до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 та Головне територіальне управління юстиції в м. Києві (Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора), - про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 та реєстрацію права власності на цю частку.

Обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно - 1/5 частину квартири АДРЕСА_1. Спадкодавцем за життя заповіт не був складений.

Спадкоємцями першої черги за законом є мати померлого - бабуся ОСОБА_2, яка у встановлений шестимісячний строк подала до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки у спадковому майні на її користь.

Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора відмовила їй, як єдиній першої черги спадкоємиці за законом, у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, зареєстрованого у встановленому порядку на ім»я померлого.

На підтвердження належності за життя спадкодавцеві 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 отримала дублікат свідоцтва про право власності від 30.05.1996.

Позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2, та зареєструвати право власності на цю частку, справу розглянути за її відсутності.

Відповідач, Київська міська рада, третя особа, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві (Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора), з позовом ознайомлені, заперечень не надали, просять розглянути справу за відсутності представника та ухвалити рішення згідно чинного законодавства, на підставі наявних доказів.

Третя особа, ОСОБА_2, також подала заяву про розгляд справи за її відсутності в зв»язку з погіршенням стану особистого здоров»я, позовні вимоги підтримує повністю.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і третіх осіб, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Суд, дослідивши матеріалами справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково, у частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, щодо реєстрації за нею права власності на цю частку необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом, або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно ч. 1 ст. 1222, ч. ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно - 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, що належала померлому на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 30.05.1996, виданого органом приватизації Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві згідно з розпорядженням від 29.05.1996, № 14709 ( а. с. 6, 9, 10).

Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Спадкодавцем за життя заповіт не був складений.

Відповідно ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами 1, 5 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Після смерті ОСОБА_3 на його майно першої черги спадкоємцями за законом є мати, ОСОБА_2, яка в шестимісячний строк подала до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь позивача, та дочка - позивач, яка фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, не відмовилась від неї ( а. с. 7, 10, 12).

Позивач своє дошлюбне прізвище - «Бурбот» змінила на - «Лумеровська» після реєстрації шлюбу 12.10.2007 з ОСОБА_4 ( а. с. 11).

Постановою від 02.09.2015, № 3430/02-31 державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, зареєстрованого у встановленому порядку на ім»я померлого ( а. с. 48 ).

Відповідно до абз. 3 п. 23, абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Належність за життя спадкодавцю 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності від 30.05.1996, оформленим і виданим на підставі розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.03.2015, №121 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 27.08.2015 щодо інших співвласників на підставі їхніх заяв ( а. с. 13-15 ).

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню частково, у частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., в іншій частині відмовляє.

Після набрання судовим рішенням законної сили, спадкоємець для реєстрації права власності має подати копію цього рішення разом з іншими документами, встановленими Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до відповідного органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, спори, що виникають в процесі реєстрації речових прав на нерухоме майно розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 1216 - 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268? 1273?1274 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко