У Х В А Л А

27 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

Вишгородський районний суд Київської області рішенням від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: стягнув з ОСОБА_4 на його користь 20 тис. 275 грн 22 коп. інфляційних втрат, 11 тис. 946 грн процентів на рівні облікової ставки Національного банку України (далі − НБУ) за користування позикою, 2 тис. 901 грн 33 коп. − 3 % річних за порушення грошового зобов'язання; вирішив питання розподілу судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2015 року залишила без змін.

У грудні 2016 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвалених у справі судових рішень з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 625 Цивільного кодексу України (далі − ЦК України).

На підтвердження своїх вимог заявниця надала постанову Верховного Суду України від 20 січня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі − ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції, з яким погодились суди апеляційної й касаційної інстанцій, установивши, що рішення суду, яким стягнуто з відповідача заборгованість за договором позики виконано неналежним чином, дійшов висновку про стягнення на користь позикодавця інфляційних втрат, 3 % річних від простроченої суми боргу та проценти на рівні облікової ставки НБУ. Суд касаційної інстанції зазначив, що такі висновки судів відповідають висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 7 вересня 2016 року (№6- 1412цс16).

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (№6- 2808 цс15), яка прийнята у справі про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, міститься висновок про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порівняння змісту зазначеної постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

28 вересня 2016 року, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко