Справа № 344/236/16-ц
Провадження № 4-с/344/23/16
У Х В А Л А

07 червня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Хриплинської сільської ради на дії Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

в скарзі вказано, що постановою державного виконавця накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень за не виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30/10/2014 р. про визнання незаконним та скасування п. 15 рішення скаржника про відмову ОСОБА_1 в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по вул. Торговельній, 11 в с. Хриплин та зобов`язати погодити технічну документацію, оскільки депутатами за результатами голосування відмовлено в погодженні проектної документації ОСОБА_1 з тих причин, що в новому проекті змінено конфігурацію земельної ділянки в порівнянні із попередньою в державному акті на ім`я ОСОБА_2, тобто ухвалено нове рішення з нових підстав, а не повторно відмовлено погодженні документації. Підставами попередньої відмови було самовільне захоплення земельної ділянки.

Сторони подали суду заяви про розгляд їх спору без участі представників чи їх сторін.

Судом встановлено наступні обставини.

19/01/2015 р. відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа №344/577/2014 р. від 11/12/2014 р. про зобов`язання скаржника погодити технічну документацію на земельну ділянку, в погодженні якої відмовлено в п. 15 рішення скаржника від 04/01/2013 р.

Отже скаржника зобов`язано погодити не будь-яку технічну документацію, а чітко визначену документацію, яка була предметом судового розгляду. 24/03/2015 р. на скаржника накладено стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень за не виконання рішення у ВП №46069153.

27/02/2015 р. скаржник відмовив ОСОБА_1 у погодженні технічної документації з тих підстав, що змінено конфігурацію земельної ділянки в порівнянні із планом в державному акті.

04/01/2013 р. відхилено заяву ОСОБА_1 з тих підстав, що виявлено факт самовільного захоплення і збільшення площі земельної ділянки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України державному виконавцю не надано право встановлювати фактичні обставини спору, він позбавлений права надавати їм оцінку.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

В постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічне положення вказано і в справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заява № 29458/04 та N 29465/04).

Отже за змістом процесуального закону даному суду не належить компетенція на вирішення спору між сторонами з нових підстав відповідного спору, оскільки підставами скарги і дій державного виконавця є нові обставини щодо подання на погодження нової технічної документації, а не повторна відмова у затвердженні попередньої технічної документації, після судового рішення.

Подання нової теххнічної документації на затвердження скаржника є новими обставинами спору і не підлягають вирішенню в порядку розділу 7 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України вказано, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Крім цього відповідно до п.3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже скаргу обґрунтовано в частині скасування постанови державного виконавця.

В іншій прохальній частині скарги скаржник просив визнати неправомірними дії державного виконавця, що зазначено скаржником в якості правових підстав.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України в резолютивній частині ухвали не зазначаються мотиви суду з приводу оцінки підстав скарги. Мотиви суду зазначаються в мотивувальній частині ухвали суду.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

ПОСТАНОВИВ:

скаргу задовольнити частково;

скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 24/03/2015 р. про накладення штрафу на скаржника в сумі 680 гривень;

в іншій частині скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з моменту її отримання сторонами.

Головуючий суддя С.О. Бородовський