1Справа № 335/7092/16-ц 2/335/1617/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 1974 року проживає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Маючи намір приватизувати квартиру, він звернувся до відповідача із відповідною заявою та необхідними документами. Однак за відсутності ордеру на вселення, відповідач у приватизації квартири йому відмовив, підтвердженням чого є лист відповідача від 10 червня 2016 р. № М-0255. Посилаючись на вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», просив визнати за ним право на приватизацію вказаної квартири.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідачеві делеговані дані повноваження на підставі Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району. При розгляді заяви відповідача райадміністрація керувалась Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р. № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 р. № 109/17404, відповідно до п.п. 17, 18 якого передбачено надання громадянами, які виявили бажання приватизувати квартиру, копії ордеру про надання житлової площі. Позивач копію ордеру не надав, з огляду на що відповідач у задоволенні його вимог відмовив. Просив розглянути справу за відсутності представника та прийняти рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки від всіх учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26 липня 1991 р., що підтверджується відповідним штампом в його паспорті (арк. справи 8).

Позивач звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із заявою та відповідними документами, з питання приватизації вказаної квартири.

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району наділена повноваженнями щодо здійснення приватизації житла на підставі пункту 4.2.9 Положення про райадміністрацію, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 22 червня 2011 р. № 29 (зі змінами та доповненнями).

Листом від 10 червня 2016 р. за № М-0255 відповідач проінформував позивача про те, що за відсутності копії ордера на вселення в дану квартиру приватизація проведена бути не може (арк. справи 6).

Відповідно до статті 47 Конституції України громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено статтею 9 Житлового кодексу України.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно з вимогами частини першої статті 8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд.

Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а частиною третьою цієї ж статті Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

За частиною другою статті 8 зазначеного вище Закону, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках), здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку.

Відповідно до пунктів 4, 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність громадян на підставі заяви та документів,передбачених пунктом 18 цього ж Положення, а саме: довідки про склад сім`ї та займані приміщення; копії ордеру про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитках); документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копії документу, що підтверджує право на пільгові умови; заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири(будинку) жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах.

Згідно з пунктом 19 цього Положення, відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюються згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла.

Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитках, оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо жилих приміщень, на підставі яких видає свідоцтво про право власності на жиле приміщення, як це визначено у пунктах 21, 22 цього Положення.

Підстави для відмови у приватизації житла передбачені частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме не підлягають приватизації:

квартири-музеї, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв;

квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стан і(в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

квартири (будинки) віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Згідно з матеріалами справи, відповідачем не оспорюється законність зайняття позивачем вказаного вище житлового приміщення як наймачем, право на яке він не втрачав. Більше того, як вказує позивач у позовній заяві, та це не спростовує відповідач у своїх письмових запереченнях, фактично він вселився та постійно проживає у квартирі з 1974 р., однак ордер на вселення було втрачено не з вини позивача.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону.

Так як вказане вище житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи наявність передбачених законом підстав для приватизації квартири позивачем як її наймачем, суд доходить висновку, що за позивачем слід визнати його право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,56 кв.м, житловою площею 29,00 кв.м, яка знаходиться на 4 поверсі пятиповерхового будинку без надання ним ордеру про надання житлової площі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,56 кв.м, жилою площею 29,00 кв.м, яка знаходиться на четвертому поверсі пятиповерхового будинку, без надання ним ордеру про надання житлової площі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Шалагінова