Провадження № 2/761/8479/2016
У Х В А Л А

02 листопада 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши позовну заяву Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016р. позивач КП «ЦОС Шевченківського району» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що остання подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно наданих роз'яснень у п.п. 26), 27) Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, заявником до матеріалів заяви додано три оригінали платіжних доручень про сплату судового збору, з яких, платіжне доручення на суму 121,8 грн., від 16 березня 2015р. та платіжне доручення про сплату судового збору на суму 609,0 грн від 10 вересня 2015р, не можуть вважатись належним доказом сплати судового збору, оскільки кошти щодо сплати судового збору зараховуються лише протягом бюджетного року. Платіжне доручення про сплату судового збору на суму 647,2 грн. від 08 липня 2016р. не містить відомостей про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір, як і не містять відміток про зарахування даних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України, а тому даний доказ сплати судового збору не може вважатись належними та допустимими доказом сплати судового збору за позовом КП «ЦОС Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відтак, стороні позивача необхідно надати суду належний та допустимий доказ сплати судового збору за подання даного позову відповідно до зазначених вище положень процесуального закону.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - залишити без руху, надавши стороні заявника строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: