Справа № 296/9103/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12.08.2015 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 26 658,15 дол. США та 500 988,08 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» (надалі - Банк), та відповідачем ОСОБА_2 23.08.2007 було укладено договір кредитної лінії №293/МК/2007-840 (надалі кредитний договір), відповідно до якого останньому було відкрито кредитну лінію в сумі 49 500 дол. США з кінцевим строком повернення 20.08.2014 та сплатою 15,5% річних за користування коштами. В цей же день між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно умов якого вона зобов»язалася в солідарному порядку відповідати за невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору.

В подальшому до кредитного договору було укладено 12 додаткових угод, відповідно до яких визначалася сума траншу, строк користування ним, розмір відсоткової ставки за користування кредитною лінією та графік погашення траншу.

Крім того, 30.06.2010 між ОСОБА_2 та Банком було укладено Додаткову угоду №13 до Кредитного договору, відповідно до якої Кредитний договір викладено в новій редакції.

Також між сторонами було визначено строк користування кредитною лінією по кожному з траншів, а саме:

- для Траншу згідно Додаткової угоди №10 від 24.01.2008 з 23.08.2007 по 20.01.2014;

- для Траншу згідно Додаткової угоди №11 від 15.02.2008 з 23.08.2007 по 20.02.2014;

- для Траншу згідно Додаткової угоди №12 від 14.03.2008 з 23.08.2007 по 20.03.2014.

Відповідно до п.1.1.3 Додаткової угоди №13 від 30.06.2010 відсоткова ставка за користування Кредитною лінією склала 15,0% по строковій заборгованості. Також згідно у мов цієї Додаткової угоди між Банком та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки від 23.08.2007.

Позивач вказує, що відповідачі неналежним чином виконували зобов'язання по кредитному договору, тому станом на 26.06.2015 утворилася заборгованість по кредитному договору та додаткових угодах, загальний розмір якої складає 26 658,15 дол. США та 500 988,08 грн., з яких: заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 26 658,15 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту 494 246,76 грн., що еквівалентно за курсом НБУ (1 долар США = 21,196069 грн.) 23 317, 84 дол. США та штраф за порушення умов Кредитного договору 6741,32 грн, що еквівалентно за курсом НБУ (1 долар США = 21,196069 грн.) 318,05 дол. США.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Електронною поштою надіслала заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 73-74).

Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Від їх представника надійшли заперечення проти позову та заява про застосування строків позовної давності (а.с. 76-79).

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Між сторонами існують невиконані договірні зобов'язання з приводу виконання умов договору кредитної лінії №293/МК/2007-840 від 23.08.2007 та додаткових умов до нього.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, поданих позивачем, вбачається, що кредит був наданий ОСОБА_2 на строк з 23.08.2007 р. по 20.03.2014 р. та мав повертатись у вигляді щомісячних платежів. Однак, починаючи з липня 2011 року та по день вирішення справи по суті, ОСОБА_2 не повернув до Банку жодного із 43 щомісячних платежів.

Наведене свідчить про те, що відсутність відповідної оплати на рахунок Кредитора Позивач мав розцінювати як порушення зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим у Позивача з'явилося право звернення до Позичальника та Поручителя з вимогою щодо належного виконання ними зобов'язань за Кредитним договором.

З такою вимогою Банк вперше звернуся до Відповідачів шляхом подачі позовної заяви 21 квітня 2010 року, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2012 року позов в частині стягнення з Відповідачів заборгованості за кредитним договором від 23.08.2007 року №293/МК/2007-840 в розмірі 319 988,91 грн. (з яких 312 178,86 грн. - сума несплаченого кредиту) задоволене.

У зв'язку з тим, що вказаний кредитний договір, від дати проголошення рішення та станом на сьогодні є чинним, Позивач (Банк) вдруге звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді відсотків, штрафу та пені. Зі змісту позовної заяви вбачається, що з липня 2011 року ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань не виконував.

Разом з тим, відповідно до п.2,1. Додаткової угоди №1 від 30.06.2010 року до Договору Поруки від 23.08.2007 року Кредитор набув право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання , що випливає із Договору Кредитної лінії при умові, якщо в установлений договір Кредитної лінії строк виконання Позичальником Зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Відповідно до п.2.3 вказаної Додаткової угоди у повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних Позичальником Зобов'язань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, в разі їх наявності. '

Відповідно до п.2.4. вказаної Додаткової угоди повідомлення, що направляється Кредитором Поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслане рекомендованим чи цінним листом чи надано особисто Поручителю.

Порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-6цс14-1 (постанова від 17 вересня 2014 р.)

Оскільки, відповідно до вказаного вище, ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед Позивачем щодо своєчасного та в повному обсязі погашення заборгованості за кредитом, Позивач зобов'язаний був невідкладно звернутися, у встановлений Додатковою угодою спосіб, із вимогою до неї щодо належного виконання взятих зобов'язань у зв'язку з порушенням виконання таких зобов'язань ОСОБА_2

Однак, у справі відсутні докази того, що про вказані порушення Позичальником своїх

зобов'язань за Кредитним договором Кредитор повідомляв Поручителя ОСОБА_3 та звертався до неї з відповідними вимогами щодо виконання взятих на себе відповідно до п.1.1. договору Поруки зобов'язань.

Тобто, знаючи про систематичне порушення ОСОБА_2 умов договору та додаткових угод до нього фактично з липня 2011 року, позивач лише 12.08.2015 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Таким чином, достеменно знаючи про порушення своїх прав ОСОБА_2, не звертаючись із вимогою про стягнення вказаної заборгованості протягом 4 років, позивач здійснював увесь цей час нарахування відсотків, штрафів та пені, чим сприяв збільшенню розміру збитків.

Таким чином судом встановлено, що позивач пропустив строк на звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Р. А. Галасюк