Справа № 464/8889/15
Провадження № 2/461/1351/16
У Х В А Л А

22.06.2016 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Юрків О.Р., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Сихівського районного суду м.Львова Дулебка Н.І., голови Сихівського районного суду м.Львова Лєсного С.Є., керівника апарату Сихівського районного суду м. Львова, начальника Львівпоштампу УДПЗ «Укрпошта» про захист порушеного права, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до судді Сихівського районного суду м. Львова Дулебка Н.І., голови Сихівського районного суду м.Львова Лєсного С.Є., керівника апарату Сихівського районного суду м.Львова, начальника Львівпоштампу УДПЗ «Укрпошта» про захист порушеного права, з підстав, викладених у фабулі позову.

Встановлено, що у провадженні судді Галицького районного суду м.Львова Юрківа О.Р. перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до начальника Львівпоштампу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Лишака М.В. про стягнення матеріальної та моральної шкоди, де позивач ОСОБА_1 неодноразово заявляв відводи з підстав недовіри складу суду під головуванням судді Юрківа О.Р., систематично зривав судові засідання, унеможливив розгляд справи по суті.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2014 року, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Юрківа О.Р. задоволено, справу передано на розгляд іншому судді.

Також, слід врахувати, що я перебуваю у особливих стосунках із головою Сихівського районного суду м.Львова Лєсним С.Є. через розгляд справ, що стосуються його особистих справ та інтересів.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених ст.ст. 20-22 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою.

Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом ( ст.ст.126,129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України, рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Перевіривши матеріали справи, враховуючи те, що суддя знаходиться у особливих стосунках із сторонами, приходжу до висновку про необхідність заявлення самовідводу у розгляді справи для виключення сумніву в безсторонності судді.

Керуючись ст.ст. 20-25 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

заявити самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Сихівського районного суду м.Львова Дулебка Н.І., голови Сихівського районного суду м.Львова Лєсного С.Є., керівника апарату Сихівського районного суду м.Львова, начальника Львівпоштампу УДПЗ «Укрпошта» про захист порушеного права.

Ухвала остаточна, в апеляційному порядку, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Суддя О.Р.Юрків