Справа № 2-461/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійно-жировий альянс», про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійно-жировий альянс», ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Олії», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Олійно-жировий альянс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чугуївський олійно-жировий комбінат» про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 12 липня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олійно-жировий альянс» був укладений договір № 2012-02/DC відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк зобов'язується надавати на умовах цього Договору, а позичальник зобов'язується отримувати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки, не пізніше 11.07.2017 року, кредит в розмірі 2 000 000 грн. та сплатити проценти в розмірі 20% процентів річних за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.

В подальшому додатковими договорами № 1 від 7 грудня 2012 року, №2 від 13 березня 2013 року, №3 від 15 квітня 2013 року, №4 від 10 липня 2013 року, №5 від 12 грудня 2013 року, №6 від 31 січня 2014 року, №7 від 28 лютого 2014 року, №8 від 25 квітня 2014 року сторони за вказаним кредитним договором вносили зміни до нього в частині розміру процентів за користуванням кредитом та строку їх сплати.

Відповідно до умов п. 1 додаткового договору № 8 від 25 квітня 2014 року прострочені проценти за період з 26 грудня 2013 по 25 квітня 2014 років визнаються строковими та повинні бути сплачені до 31 травня 2014 року.

12 липня 2012 року в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором між АТ «БМ Банк» (Кредитор), ОСОБА_1 (Поручитель) та ТОВ «Олійно-жировий альянс» (Боржник) було укладено Договір поруки № 02-2012/DC-1 зі змінами та доповненнями до нього внесеними за взаємною згодою сторін Додатковим договором №1 від 07 грудня 2012 року, Додатковим договором №2 від 13 березня 2013 року, Додатковим договором №3 від 15 квітня 2013 року, Додатковим договором №4 від 10 липня 2013 року, Додатковим договором №5 від 12 грудня 2013 року, за яким боржник і поручитель залишаються зобов'язаними перед кредитором до повного виконання зобов'язання, у зв'язку з чим мають нести солідарну відповідальність.

Позичальник та поручитель порушують умови укладеного кредитного договору та договору поруки, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просив стягнути заборгованість у розмірі 2 859 599,61 грн. Також, позивач просив стягнути судовий збір.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року позовну заяву ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Олійно-жировий альянс», ОСОБА_1, ТОВ «Світ Олії», ТОВ «Торговий дім «Олійно-жировий альянс», ТОВ «Чугуївський олійно-жировий комбінат» про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до ТОВ «Олійно-жировий альянс», ТОВ «Світ Олії», ТОВ «Торговий дім «Олійно-жировий альянс», ТОВ «Чугуївський олійно-жировий комбінат» залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 19 травня 2016 року у якості третьої особи у справі залучено ТОВ «Олійно-жировий альянс».

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 липня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олійно-жировий альянс» був укладений договір № 2012-02/DC відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до п. 1.1 Договору банк зобов'язався надавати на умовах цього Договору, а позичальник зобов'язався отримувати, належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит в розмірі 2 000 000 грн. та сплатити проценти в розмірі 20% річних за користуванням кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 11 липня 2017 року. Кредит надається траншами з позичкового рахунку № 776 на поточний рахунок позичальника № 001 ПАТ «Банк Київська Русь» в безготівковому порядку на проведення рефінансування кредитної заборгованості позичальника в ПАТ «Банк Київська Русь».

Відповідно до п. 4.3.1 Договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе за цим Договором обов'язки, зокрема, у строки, обумовлені цим Договором, погашати кредит на рахунок « 776 в АТ «БМ Банк» і своєчасно у строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, комісій винагороди Банку на рахунок № 3739204 в АТ «БМ Банк», а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено Договором, а також в повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати спричинені збитки.

Згідно умов п. 2.3.1 Договору банк має право у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення, вимагати негайного повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті по цьому договору) в тому числі, але не виключно, якщо позичальник не зможе вчасно сплатити суму кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором.

Згідно п. 6.1.1.Договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом та комісійних винагород, у визначені цим Договором строки, позичальник зобов'язався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В подальшому додатковими договорами №№ 1 від 7 грудня 2012 року, 2 від 13 березня 2013 року, 3 від 15 квітня 2013 року, 4 від 10 липня 2013 року, 5 від 12 грудня 2013 року, 6 від 31 січня 2014 року, 7 від 28 лютого 2014 року, 8 від 25 квітня 2014 року сторони за вказаним кредитним договором вносили зміни до нього в частині розміру процентів за користуванням кредитом та строку їх сплати.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання по договору щодо надання кредиту виконав, що підтверджується даними меморіального ордеру та випискою з особового рахунку (а.с.а.с. 12-42).

Але позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

12 липня 2012 року в забезпечення виконання зобов'язань позичальником ТОВ «Олійно-жировий альянс» за Кредитним за договором № 2012-02/DC відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2012 року, між АТ «БМ Банк» (Кредитор), ОСОБА_1 (Поручитель) та ТОВ «Олійно-жировий альянс» (Боржник) було укладено договір поруки № 02-2012/DC-1 зі змінами та доповненнями до нього внесеними за взаємною згодою сторін Додатковим договором №1 від 07 грудня 2012 року, Додатковим договором №2 від 13 березня 2013 року, Додатковим договором №3 від 15 квітня 2013 року, Додатковим договором №4 від 10 липня 2013 року, Додатковим договором №5 від 12 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки ОСОБА_1 поручився перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором.

За змістом п. 1.2 Договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні Боржники.

Згідно п. 3.1. Договору поруки поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Поручитель і боржник залишаються зобов'язаними перед Кредитором до повного виконання зобов'язання, за кредитним договором (п. 3.2 Договору поруки).

Відповідно до ст.ст. 628 та 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки.

З метою урегулювання спору банком було запропоновано позичальнику та поручителю добровільно виплатити заборгованість, що підтверджується вимогами від 25 серпня 2015 року про повернення заборгованості по кредиту (а.с.а.с. 91-94). Проте заборгованість повернута не була.

Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем (а.с. 11).

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за договором № 2012-02/DC відновлювальної кредитної лінії від 12 липня 2012 року станом на 18.08.2015 року (за період з 12.07.2012 року по 17.08.2015 року) сума заборгованості складає 2 859 599,61 грн. та включає в себе: заборгованість по кредиту - 2 000 000,00 грн.; заборгованість по процентам - 654 739,71 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентів - 204 859,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 травня 2016 року рішення Господарського суду м. Києва від 06 квітня 2016 року, яким стягнуто з ТОВ «Олійно-жировий альянс» на користь позивача борг за договором відновлюваної кредитної лінії від 12 липня 2012 року у справі №920/3355/16, залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сторони не подавали заяву про застосування строків позовної давності.

Така заява подана представником третьої особи, а тому підстав для застосування строків позовної давності не вбачається.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 58-61, 88, 209, 214, 215, 224 ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійно-жировий альянс», про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за договором № 2012-02/DС відновлюваної кредитної лінії від 12 липня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олійно-жировий альянс», у розмірі 2 859 599 (два мільйони вісімсот п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 61 коп. та 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн