Справа № 758/2646/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації - Омелян В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування в особі: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09.07.2008 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що оскільки шлюб їх виявився невдалим, рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.03.2012 року він був розірваний.

Посилається на те, що 07.06.2011 року рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області з відповідача на її користь на утримання сина стягнуто аліменти.

З моменту винесення судом рішення щодо стягнення аліментів, відповідач сплачував їх не регулярно та не в повному обсязі,ніякої іншої допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, дитина знаходиться на її повному утриманні, також зазначає, що з моменту розірвання шлюбу і по теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, взагалі не бере участі у вихованні сина, більше року відповідач жодного разу не відвідував свого сина, не телефонував, не вітав з днем народження та іншими святами, не цікавиться ним, не піклується його фізичним, духовним та культурним розвитком та станом здоров'я, з моменту його навчання жодного разу не відвідав школу, не спілкувався з викладачами, йому не відомі уподобання та інтереси сина, відповідач не проявляє щодо сина батьківської турботи, син мешкає разом з нею, вона займається його вихованням та утриманням, відповідач допомоги на утримання сина не надавав і не надає, має велику заборгованість по сплаті аліментів.

Обґрунтовує вимоги тим, що будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною нею йому не чинилось, останній не бажав цього сам. З метою захисту інтересів дитини в майбутньому, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримує вимоги з вищевикладених підстав, просить позбавити відповідача батьківських прав, обґрунтувавши пояснення, тим що відповідач не бажав належним чином виконувати батьківські обов'язки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, не цікавився її станом здоров'я, розвитком та вихованням, перешкод в спілкуванні дитини з відповідачем нею не чинилось, дитина не відчувала батьківської турботи та любові .

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, вважає недоцільним його позбавлення батьківських прав, він бажає надавати сину допомогу та займатись його вихованням, надає матеріальну допомогу в силу можливості, спір щодо позбавлення батьківських прав виник в зв'язку з конфліктними відносинами з позивачкою, посилається на те, що позивачка перешкоджає спілкуванню з сином, просить в задоволенні вимог щодо позбавлення батьківських прав відмовити,однак будь-яких поважних підстав для невиконання ним своїх обов'язків відносно сина надати не може, зазначаючи, що не бажав вирішення спору здійснювати за допомогою правоохоронних органів або інших засобів, письмові звернення в нього відсутні, не заперечує що тривалий час не спілкувався з сином та має заборгованість по сплаті аліментів.

Представник зацікавленої особи в судовому засіданні позов підтримала, вважає, що надано достатньо доказів для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки останній і після отримання з суду документів щодо позбавлення його батьківських прав, жодного разу його не відвідав, не дав доказів участі в житті сина ні матеріально, а ні морально, також не надав доказів чинення йому перешкод в спілкуванні з дитиною зі сторони позивачки, що спростовує його пояснення, крім того зазначає, що відповідач не надав суду будь-яких обґрунтувань поважності невиконання ним своїх батьківських обов'язків, просить вимоги задовольнити, а заперечення проти позову відповідача носить лише характер намагання ввести в оману суд, оскільки на протязі тривалого часу відповідач не надав жодного доказу щодо реальності його бажання спілкуватись з сином, не підтвердив даного бажання нічим крім голослівних висловлювань.

Вислухавши пояснення сторін, представника зацікавленої особи, який підтримує заяву, вважає доцільним в інтересах дитини позбавлення відповідача батьківських прав виходячи з усіх досліджених судом доказів та пояснень сторін, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2012 рік та мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6,8).

Судом встановлено, що сторони з 2012 року фактично повністю припинили відносини, ведення господарства та бюджету, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виховання дитини, не цікавиться її життям, не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, не цікавиться її станом здоров'я, розвитком, не проявляє щодо нього батьківської турботи, має заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зч.1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім'ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Судом встановлено і не спростовано відповідачем , що жодного з покладених законом на батьків обов'язків , він відповідач не виконує.

З наданих суду доказів та пояснень сторін, вбачається, що більше року відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо дитини , не спілкується з сином, не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться її життям, освітою, станом здоров'я, не відвідує її, листівок не пише, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання та не намагався спілкуватись.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 1-А класу школи - дитячого садка ім. С. Русової (а.с.12) вбачається, що ….. батько учня жодного разу не відвідував навчальний заклад та не поцікавився успіхами сина. Батько не цікавиться життям дитини в школі.

З наданої суду характеристики Громадської організації Футбольний клуб « Зірка» від 03.11.2014 року підписаної директором Клубу (а.с.13) вбачається, що дитину на тренування приводить матір, батько дитини на тренуваннях та іграх жодного разу не був присутнім,ніякої участі в житті дитини не приймає. Фінансової підтримки не надає.

Згідно наданої суду довідки-розрахунку заборгованості по аліментам ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві ( а.с.10-11) зазначається , що загальна заборгованість ОСОБА_3, згідно з виконавчим листом №2-763/11 від 09.06.2011 року виданого Голопристанським районним судом Херсонської області, станом на 31.12.2015 року заборгованість становить суму - 74 071 грн.50 коп.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської райдержадміністрації м. Києва від 14.07.2015 року за №106-5504 (а.с. 58), вбачається, що фактично на протязі останнього року батько з дитиною не спілкується,не вітав з днем народження, матеріальної допомоги не надавав. Не цікавився життям та здоров'ям ОСОБА_4, відповідач не сплачує аліменти, через що утворився борг в сумі 58 071,00 грн. і тому вважають доцільним позбавлення його батьківських прав щодо сина.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем він більше двох років з сином не спілкувався та не зустрічався, надавав частково матеріальну допомогу, що спростовує його заперечення щодо безпідставності та необґрунтованості вимог позивачки.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти».

Оцінюючи в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов доведений, оскільки відповідачем в порушення вимог ст.. 60 ЦПК України не надано суду доказів в підтвердження об'єктивності невиконання ним своїх батьківських обов'язків в силу чого, суд може відмовити в задоволенні вимог позивачки, вимоги позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні, підтверджені доказами, а також враховуючи і ту обставину, що відповідачем не надано доказів в підтвердження його посилань на те, що йому чинились перешкоди в спілкуванні з дитиною з боку позивачки, його посилання необґрунтовані належними доказами, суд враховує і те що, за період знаходження справи на розгляді в суді відповідач так і не відвідав дитину і тому враховуючи в сукупності всі надані докази, з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо позбавлення його батьківських прав.

На підставі викладеного, ст.ст. 164-166 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-209, 213-214, 218, 221, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження НОМЕР_2 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис про народження № 1562 від 21.08.2008 року).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко