УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2016 заявник звернулася до суду із вищезазначеною заявою та просить видати дублікат виконавчого листа № 2-4077-1/04 від 19 листопада 2004 року про стягнення аліментів на утримання дитини, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

Дослідивши подану заяву та долучені до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Розділом VI та ст. 370 ЦПК України не визначено, яка за формою та змістом має бути заява про видачу дубліката виконавчого листа.

Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст позовної заяви є стаття 119, яка визначає форму та зміст позовної заяви.

Оскільки в розділі VI ЦПК України не визначено форму та зміст позовної заяви, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Заява не відповідає вимогам пунктів 2, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, згідно яких повинна містити: ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий); виклад обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Аналогічне має бути зазначено і в заяві про видачу дубліката виконавчого листа.

У порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України всі необхідні дані сторін у заяві не зазначені. Заявник взагалі не зазначив дані особи, з якої має проводитьсь стягнення за виконавчим листом (відповідач у справі), оскільки заява про видачу дублікату розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦПК України передбачена видача дубліката замість втраченого оригінала виконавчого листа.

Разом з тим, заявник не зазначив у заяві докази на підтвердження того, що оригінал виконавчого листа був втрачений та навіть не посилався на такі обставини у заяві, лише вказавши, щоб без відома заявниці Відділ державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві 01.09.2011 було закрито виконавче провадження.

Виходячи з вищенаведеного, заявнику слід викласти обставини в обґрунтування пред'явлених вимог, з посиланням на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

Також, у порушення вимог ч. 1 ст. 120 ЦПК України, заява подана в одному екземплярі, що позбавляє суд можливості направити її копії іншим учасникам судового розгляду.

Крім того, вищевказана заява не відповідає вимогам ч.3 ст.370 ЦПК України, а саме: за видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Пунктом 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривні.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення із заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за видачу дубліката судового наказу та виконавчого листа - 0,03 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, заявнику також слід сплатити 41,34 грн. судового збору та надати суду підтвердження відповідної сплати.

В даному випадку недотримання заявником положень ст.ст. 119-120 ЦПК України і на цій підставі залишення заяви без руху не може бути розцінено як обмеження в доступі до правосуддя, який регламентовано ст.55 Конституції України. Європейський суд з прав людини зазначає в рішеннях Філіс проти Греції, Міцци проти Мальти, що право на звернення до суду не є абсолютним і особа, яка має намір ним скористатися повинна дотримуватися порядку, передбаченого національним процесуальним законодавством конкретної держави.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього (неї) матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК Українипостановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121, 369 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа - залишити без руху.

Роз'яснити заявникам, що зазначені в ухвалі недоліки ними можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: