Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 19766,14грн. за кредитним договором №б/н від 14.12.2011р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 14.12.2011 року був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору, у зв'язку із чим станом на 19.10.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19766,14грн., яка складається з: 998,33грн. - заборгованість за кредитом; 14450,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00грн. - заборгованість за пенею та комісією; та штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - фіксована частина, 917,44грн. - процентна складова.

Представник позивача ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.28) та заперечення проти позову, в яких зазначив, що виконував умови договору в повному обсязі та у встановлені строки. Однак, 03.12.2013р. при перевірці балансу на платіжній картці було виявлено списання грошових коштів у розмірі 1000,00грн. В той же день відповідач звернувся до відділення банку позивача із заявою з проханням від слідкувати рух грошових коштів за карткою, оскільки жодного СМС-повідомлення (сповіщення) про списання коштів в розмірі 1000,00грн. на його мобільний номер не надходило. 09.12.2013р. відповідачу було повідомлено, що невідомою особою була знята готівка в розмірі 1000,00грн. Цього ж дня, а також 23.12.2013р. відповідач звернувся до банку із заявою про проведення службового розслідування по факту крадіжки коштів. У подальшому, внаслідок бездіяльності банку, відповідач звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та було відкрито кримінальне провадження. Згідно вимог законодавства у споживача виникає зобов'язання з повернення коштів з нарахованими відсотками лише при умові надання їх споживачу. Оскільки грошові кошти в сумі 1000,00грн. відповідач не отримував та не користувався ними в рамках договору, між сторонами не наступили зобов'язальні правовідносини стосовно зазначеної суми, отже заборгованість за кредитним договором відсутня. Крім того, позивачем суду не надано первинних бухгалтерських документів, отже й належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, у зв'язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.29-33).

Відповідно до ст. ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14.12.2011 року ОСОБА_2 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк», де зазначено, що відповідач виявляє бажання оформити на своє ім'я кредит, та підтверджує, що ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк». (а.с.6)

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» посилається на порушення відповідачем ОСОБА_2 протягом дії кредитного договору, зобов'язань щодо проведення щомісячної оплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 19.10.2016 року утворилась заборгованість за Кредитним договором б/н від 14.12.2011 року на загальну суму - 19766,14грн., яка включає: 998,33грн. - заборгованість за кредитом; 14450,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00грн. - заборгованість за пенею та комісією; та штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - фіксована частина, 917,44грн. - процентна складова

Як убачається з матеріалів справи, позивач, як доказ укладення з відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору, посилається на Умови та Правила надання банківських послуг Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», за змістом яких, Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, вказані в Заяві та в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом, та таким чином Клієнт надає свою згоду, що заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає укладений Догорів про надання банківських послуг.

Позивач вказує на те, що при зміні кредитного ліміту Банк керується п. 3.2. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, позивач вважає, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Пам'яткою клієнта а також Тарифами складають між ОСОБА_2 та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг додані до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Виходячи зі змісту поданого Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» позову, останній вказує на те, що Анкета-заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 зазначеної статті, в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно п. 2.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 р., банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Як передбачено п. 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

Як убачається з інформації яка міститься в Анкеті-Заяві ОСОБА_2, при її підписанні та погодженні, висловив бажання оформити на своє ім'я кредит, шляхом проставляння відповідних відміток в Заяві.

Виходячи з п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що підписання Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15, за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних вище вимог законодавства, Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи Анкету-заяву.

При цьому відповідач заперечує одержання ним кредитних коштів.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним, як оспорюваного правочину, не може бути перешкодою для врахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зважаючи на те, що Умовами та Правилами надання банківських послуг встановлюють розміри винагороди за послуги банку, відповідно до типу платіжної картки, який узгоджений в Пам'ятці клієнта чи Заяві, таким чином Умови та Правила надання банківських послуг не є належним доказом узгодження сторонами типу картки, підтвердженням видачі картки клієнту, встановлення відповідного кредитного ліміту та надання кредитних коштів.

Крім того, позивачем Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» не доведено, що долучені до позову Умови і Правила надання банківських послуг у Акцент-Банку дійсно являються складовою частиною укладеного 14.12.2011 року між сторонами договору у вигляді Анкети-заяви, та враховуючи, що останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника ОСОБА_2, в свою чергу позивачем не доведено, що під час підписання Анкети-заяви позичальник ОСОБА_2 був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Також, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана клієнтом ОСОБА_2 не може вважатись договором, в розумінні положень ст. 626 Цивільного кодексу України, оскільки не містить відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, відомостей про зобов'язання банку надати грошові кошти (кредит), розміри кредиту та умови кредитування, зобов'язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Зміст зазначеної Заяви зводиться до того, що клієнт ОСОБА_2 лише висловив бажання отримати кредит, що не може вважатись обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13).

З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд відносить витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 628, 634, 638, 639, 1054 Цивільного кодексу України, Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я