УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,Коротуна В.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Гриня Костянтина Андрійовича, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2009 року у розмірі 8 036,07 грн та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2009 року у розмірі 4 685,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 998,40 грн, заборгованість із процентів за користування кредитом - 3 687,57 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення комісії, пені, штрафів скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штраф у розмірі 620,77 грн.

У решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

У решті рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2009 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви ОСОБА_6 на отримання платіжної картки, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у 3 тис. грн на платіжну картку «Універсальна» № 5577 2127 0498 6234, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості. Строк дії картки до січня 2015 року.

У п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Також сторонами передбачено, що у випадку порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн (фіксована складова) + 5 % від суми позову (процентна складова) (п. 8.6).

Позичальник своїх зобов'язання з погашення кредиту належним чином не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка за підрахунком позивача станом на 30 червня 2015 року становить 8 036,07 грн, з яких:

- 998,40 грн - заборгованість за кредитом;

- 3 687,57 грн - проценти за користування кредитом;

- 2 729,33 грн - пеня та комісія;

- 250 грн - штраф (фіксована складова);

- 370,77 грн - штраф (процентна складова).

Місцевий суд, посилаючись на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відмовив у задоволенні вимог банку про стягнення пені, комісії та штрафів.

Переглядаючи справу, апеляційний суд встановив, що відповідач ОСОБА_6 зареєстрована АДРЕСА_1, а тому обґрунтовано вважав, що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно зі ст. 2 цього Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Таким чином, для правильного вирішення цієї справи важливим є встановлення часу нарахування штрафних санкцій, які є предметом спору.

Так, апеляційним судом було встановлено, що порушення відповідачем грошового зобов'язання почалось з 2009 року, а тому вважав за можливе стягнути з відповідача штраф у розмірі 620,77 грн (250 грн (фіксована складова) + 370,77 грн (процентна складова).

При цьому позивачем також ставилась вимога про стягнення пені у розмірі 2 729,33 грн (з яких 2 029 грн, відповідно до наданого позивачем розрахунку, були нараховані станом на 01 квітня 2014 року, тобто до початку дії мораторію), однак оскаржуване рішення апеляційного суду не містить мотивів відмови у задоволенні цієї вимоги.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч. 1 ст. 213 ЦПКУкраїни).

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПКУкраїни, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Оскаржуване рішення апеляційного суду взагалі не містять висновків щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача пені, а тому воно не може бути визнано законним і обґрунтованим, отже відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді справи, апеляційний суд також повинен встановити правову підставу для стягнення пені (чи передбачено умовами договору або його складовими стягнення пені та який її розмір) та з урахуванням положень статті 61 Конституції України чи не призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності стягнення пені і штрафу.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Гриня Костянтина Андрійовича, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: О.В. Закропивний
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана