АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Шкоріної О.І.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року

в справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з публічного акціонерного товариств «МОСТОБУД».

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з публічного акціонерного товариств «МОСТОБУД» (надалі - ПАТ «МОСТОБУД») нарахованої але не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року відмовлено в прийнятті заяви, з підстав того, що ОСОБА_1 заявлено частину вимог, строк позовної давності щодо яких сплинув, в іншій - вбачив спір про право.

В апеляційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення норм матеріального й процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду, розглянути по суті її заяву та видати судовий наказ про стягнення з ПАТ «МОСТОБУД» на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в сумі 14637 грн. 75 коп.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1, якf підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в прийнятті поданої по справі заяви про стягнення з ПАТ «МОСТОБУД», нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 заявлено частину вимог, строк позовної давності щодо яких сплинув, а в іншій частині вимог вбачив спір про право.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає необґрунтованими.

Положенням ч. 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 100 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Звертаючись у суд з заявою, ОСОБА_1 просить стягнути з боржника нараховану, але не виплачену заробітну плату, яка згідно довідки ПАТ «Мостобуд» становить 14 637 грн. 75 коп. (а.с.24).

Відмовляючи у видачі судового наказу, районний суд свої висновки належними чином не мотивував та не вказав, на підставі яких доказів визнав доведеним існування спору про право, окрім цього суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до положення ч. 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Між тим, районний суд залишивши поза увагою положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, безпідставно керувався вимогами ч. 1 ст. 257 ЦК України, в той час як норми цивільного законодавства на трудові відносини не поширюються.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає поспішними висновки суду першої інстанції про звернення ОСОБА_1 із заявою в частині вимог зі сплином строку давності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування

За таких обставин, оскаржувана ухвала, як постановлена з порушенням норм матеріального й процесуального права, підлягає скасуванню, а питання видачі судового наказу - передачі на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/18385/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/16067/2016

Головуючий у суді першої інстанції: ШкірайМ.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.