Справа № 219/7169/16-ц
Провадження № 2-о/219/714/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

при секретарі судового засідання Брагіній М.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Артемівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області про встановлення факту народження, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі, яка народилася 14 липня 2016 року у м. Єнакієве Донецької області.

Дана заява обґрунтована тим, що у нього та його дружини ОСОБА_2, 14 липня 2016 року у місті Єнакієве Донецької області народилась дитина донька ОСОБА_3.

22.07.2016 року, при зверненні до Артемівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області щодо реєстрації факту народження ОСОБА_3, ОСОБА_1 отримав відмову у проведенні державної реєстрації народження, оскільки для підтвердження факту народження ОСОБА_3 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За таких обставинах ОСОБА_1 просить суд встановити факт народження ОСОБА_3, 14 липня 2016 року, у місті Єнакієве Донецької області, матірю якої є ОСОБА_2, громадянка України, батьком якої є ОСОБА_1, громадянин України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи, Артемівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 встановив наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 ст. 2571 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно з медичним свідоцтвом про народження № 1193 від 15.07.2016 року (а.с.6,_) ОСОБА_2 у місті Єнакієве Донецької області народила дитину жіночої статі.

Згідно з паспортом серії ВК 615734 (а.с.7-9) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та паспортом серії ВТ 176604 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є громадянином України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10-12).

18.11.2015 року між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії І-НО № 439248 (а.с.13).

Відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до вимог ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.

Листом № 2448/3.2-06-131 від 22.07.2016 року Артемівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області (а.с.14) відмовив заявнику ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої 14.07.2016 року, оскільки для підтвердження факту народження ОСОБА_3 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно з ст.14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження доньки та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною.

З огляду на встановлене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини слід задовольнити, встановивши факт того, що ОСОБА_3 народилась 14 липня 2016 року у місті Єнакієве Донецької області, матірю якої є ОСОБА_2, громадянка України, батьком якої є ОСОБА_1, громадянин України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,5,6,15,26,212-215,235,256,2571,259,367 ЦПК України, ст.ст.122, 144 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України "Про громадянство України", суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа, Артемівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, яка народилася 14 липня 2016 року, у місті Єнакієве Донецької області, матірю якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянка України, уродженка м. Єнакієве Донецької області, батьком якої є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В.Шевченко