Провадження № 4-с/760/220/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Слободянюк А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Козак Роман Павлович, суд

ВСТАНОВИВ:

04.11.2016 заявник ОСОБА_1 звернувася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Козака Р.П.

Дана скарга обгрунтована тим, що 07.09.2016 державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», з мотивів відсутності у боржника майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення. Вважає дану постанову необгрунтованою та передчасною, та такою, що порушує його права та законні інтереси, оскільки боржником у провадженні є державна установа, а тому державним виконавцем не виконанні вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

З наведених підстав, заявник просить визнати незаконною і скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07.09.2016 у виконавчому провадженні №50842107 та зобов'язати головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Козака Р.П. відновити виконавче провадження № 50842107.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала з підстав, викладених у ній, наполягала на її задоволенні.

Представник Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судовому засіданні проти скарги заперечував, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, у провадженні головного державного виконавця Солом'янського районного ВДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві Козака Р. П. перебувало виконавче провадження № 50842107 за наказом № 760/22393/15-ц, виданим 16.02.2016 про стягнення з ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» на користь ОСОБА_1 15 432, 83 грн. заборгованості.

Постановою головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Козака Р.П. від 07.09.2016 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Як зазначено представником Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в ході розгляду справи, рішення про повернення виконавчого документу стягувачеві прийнято з тих підстав, що під час виконання рішення суду встановлено відсутність у боржника майна на яке може бути звернуте стягнення, і крім того встановлено, що у боржника відкриті рахунки у Державній казначейській службі України, звернення стягнення на які здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845, шляхом пред'явлення виконавчого документу безпосередньо до органів державної казначейської служби.

Вбачається, що зазначена постанова винесена державним виконавцем необгрунтовано з огляду на наступне.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» /у редакції на дату прийняття оскаржуваної постанови/, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Стаття 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України гарантують обов'язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

В силу ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, підлягає поверненню стягувачу у разі наявності встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» /у редакції на дату прийняття оскаржуваної постанови/, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Вбачається, що боржником у виконавчому провадженні № 50842107 є ДВНЗ «Міжгалузева академія управління», відповідно зазначений нормативно-правовий акт підлягає застосуванню.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Таким чином, ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлений порядок дій державного виконавця у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржником виступає державне підприємство, установа або організація.

Як свідчать досліджені в ході судового розгляду даної справи письмові докази, державним виконавцем, зазначені вимоги закону дотримані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти у порядок, межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, суд вважає що оскаржувана постанова від 07.09.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена державним виконавцем без достатніх для того підстав, чим порушено права стягувача.

Враховуючи вищевикладене, вимоги скарги належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 208-210, 293, 383 - 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Козак Роман Павлович, - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07.09.2016 у виконавчому провадженні № 50842107, винесену головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Козаком Романом Павловичем.

Зобов`язати головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Козака Романа Павловича відновити виконавче провадження № 50842107.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Лазаренко