Провадження № 2/761/1045/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бешировій Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 15 липня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 252782 на отримання кредиту в розмірі 5000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26% річних, зі строком повернення 25.09.2009 року. Вказує, що Позичальник ОСОБА_2 без її відома, визначила її поручителем в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Зауважує, що 07 жовтня 2009 року Малинським районним судом Житомирської області було постановлено ухвалу про забезпечення позову у справі № 2-927/2009 за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту на її майно, яке знаходиться за місцем її проживання в АДРЕСА_1, заборонивши його відчужування у будь-який спосіб. Зауважує, що ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві 01 листопада 2009 року було прийнято постанову про накладення арешту на майно за по ухвалою суду від 07 жовтня 2009 року і, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2010 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором. Однак дане рішення на підставі її заяви було переглянуто за нововиявленими обставинами з підстав, що договір поруки, укладений від її імені, було визнано недійсним відповідно до рішення суду від 29 листопада 2012 року. Зауважує, що рішення Малинського районного суду Житомирської області скасовано та постановлено нове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором лише з позичальника ОСОБА_2, щодо неї, як поручителя, у позові було відмовлено. Вказує, що у липні 2015 року вона звернулась до ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову щодо її майна, проте, їй повідомили, що скасування арешту можливе лише на підставі судового рішення, оскільки виконавче провадження уже знищено. Вважає, що існування такої заборони щодо її майна порушує її права, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Просить суд ухвалити судове рішення, яким зняти арешт з її майна, яке знаходиться за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1, або в інших осіб, в межах заборгованості, який накладено на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 01 листопада 2009 року.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники Відповідача та Третьої особи, відповідно, в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень щодо позову не надіслали, клопотання про відкладення судового розгляду справи, чи про розгляд справи у їх відсутність до суду не подавали.

Суд, за згоди представника Позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2009 року суддею Малинського районного суду Житомирської області було постановлено ухвалу про забезпечення позову у справі за позовною заявою ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором та накладено арешт на майно, у тому числі, і майно ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

22 жовтня 2009 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 15571003 стосовно примусового виконання ухвали Малинського районного суду Житомирської області від 07.10.2009 року про накладення арешту (а.с. 8) та в межах вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем 01 листопада 2010 року було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно Позивача (а.с.10).

Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 листопада 2010 року, арешт накладено на все майно боржника в межах суми заборгованості.

Із матеріалів справи також вбачається, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва від 27 листопада 2008 року, ОСОБА_1 після реєстрації розірвання шлюбу змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2010 року, було частково задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» та солідарно стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 959,30 доларів США.

Разом з тим, судом також встановлено, що іншим рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року, було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленим обставинами рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2010 року, згідно якого в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Частиною 1 ст. 57 Закону "Про виконавче провадження", встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року ОСОБА_1 не є боржником перед ПАТ КБ «Приватбанк» за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що обставини, які були підставою для накладення арешту на майно, відпали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 52, 55, 57 Закону України «Про виконавче провадження», статтей 316, 319, 321, 328, 391 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 10, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», про звільнення майна з-під арешту - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Звільнити з-під арешту майно ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яке знаходиться за місцем її проживання в АДРЕСА_1, або в інших осіб, який накладено на підставі постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 01 листопада 2010 року.

Стягнути із Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Код , місцезнаходження: м. Київ, провулок Музейний, 2-Д) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :