У х в а л а

іменем україни

02 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Фаловської І.М., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицького районного відділу управління державної служби України при Головному управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про спонукання до виконання умов договору, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 січня 2007 року та 28 січня 2009 року між нею та відповідачем було укладено договори про надання послуг охорони.

Вказувала, що вона належним чином виконувала умови вищевказаних договорів, проте відповідач з 28 травня 2015 року їх розірвав в односторонньому порядку й з невідомих їй причин.

З урахуванням наведеного, позивач просила зобов'язати Дрогобицький районний відділ управління державної служби при Головному управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС України у Львівській області) виконати договори, які були укладені між ними 26 січня 2007 року та 28 січня 2009 року.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що Дрогобицький районний відділ управління державної служби при ГУ МВС України у Львівській області є неналежним відповідачем у даній справі й позивачем не було заявлено клопотання про притягнення до участі у справі належного відповідача.

Проте погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 січня 2007 року та 28 січня 2009 року між ОСОБА_3 та відділом державної служби охорони при Дрогобицькому міськрайонному відділу ГУ МВС України у Львівській області було укладено договори про надання послуг охорони будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

14 травня 2015 року Управління державної служби охорони при Дрогобицькому міськрайонному відділу ГУ МВС України у Львівській області повідомило ОСОБА_3 про розірвання вказаних договорів в односторонньому порядку.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Разом із тим, у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, зазначене не врахували, не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не визначились зі складом осіб, які повинні брати участь у справі, та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин рішення та ухвала судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська

М.Є.Червинська