Справа № 148/1121/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Скавронській Т.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спілки співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка, с. Тиманівка про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спілки співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка, с. Тиманівка, Тульчинського району про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2008 року, він, як співвласник майна реорганізованого КСП ім. Желюка села Тиманівки, Тульчинського району, звернувся до відповідача з проханням продати йому нежитлове приміщення бувшого корівника, яке розташоване в селі Тиманівка по вулиці майора Орєхова під номером 24. яке відповідачем не використовувалось і потребувало негайного капітального ремонту, а також вантажний автомобіль ЗІЛ-4314.

04 квітня 2008 року на зборах уповноважених спілки співвласників майна реорганізованого КСП була розглянута його заява і прийнято рішення продати обєкт нерухомості. В подальшому між ним, з однієї сторони, та спілкою співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка, з другої сторони, було укладено в письмовій формі договір купівлі-продажу обєкту нерухомості та транспортних засобів, відповідно до якого йому було продано приміщення корівника інв. №0015 та акт прийому-передачі майна. Після підписання названих документів, ним, згідно квитанцій №4 від 20 листопада 2008 року, №327 від 17 грудня 2008 року, №385 від 27 березня 2009 року та №716 від 06 серпня 2009 року були внесені на рахунок спілки співвласників грошові кошти в сумі 13750 грн.

В подальшому, в зв'язку з відсутністю будь-якої технічної документації на куплене приміщення, ним виготовлено документи, включаючи технічний паспорт на корівник. По діючому на той час законодавству рішення зборів уповноважених та договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, йому необхідно було подати до сільської ради, де на підставі відповідного рішення отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Але так, як в нього були відсутні грошові кошти на виготовлення технічної документації, то він своєчасно не подав необхідні документи до сільської ради. Починаючи з 01 січня 2013 року, змінилось законодавство в сфері реєстрації прав власності на нерухоме майно, і сільські ради були позбавлені права на видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладенні в позовній заяві. Крім того, позивач зазначив, що нотаріально посвідчити договір-купівлі продажу він з відповідачем не може, так як відповідач ухиляється від реєстрації права власності за спілкою на вказане нерухоме майно та подальшого нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, на протязі майже восьми років. В зв'язку з чим ним подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Крім того, за цей період, ним було значно збільшено вартість даного нерухомого майна, шляхом проведення його реконструкції та ремонту. Ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору порушує його права щодо використання даного майна на відповідній правовій підставі.

Представник відповідача, голова Спілки ОСОБА_3, яка діє на підставі Статуту, позовні вимоги визнала в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечує. Суду пояснила, що вказане нерухоме майно належить Спілці, відповідно до переліку майна, яке було передано і належить пайовикам. Вказане майно було збудовано колишнім КСП господарським способом. 4.04.2008, зборами уповноважених було прийнято рішення про реалізацію вказаного нерухомого майна одному із співвласників, а саме ОСОБА_1 за кошти, з врахуванням його частки у майні. Після даного рішення, ОСОБА_1 перерахував кошти, і вони уклали договір в простій письмовій формі, пообіцявши йому зареєструвати право власності на дане майно і в подальшому нотаріально посвідчити договір. Однак, цього не зробили.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив:

Відповідно до витягу зборів уповноважених спілки співвласників реорганізованого КСП ім. Желюка, с. Тиманівки, Тульчинського району від 4.04.2008, прийнято рішення про виділення в натурі приміщення корівника інв. № 9127 для подальшого продажу ОСОБА_1 (а.с. 16).

Згідно письмового договору купівлі-продажу від 10.11.2008, укладеного між Спілкою співвласників реорганізованого КСП ім. Желюка, с. Тиманівки, Тульчинського району, в особі голови ОСОБА_3, як продавець, та ОСОБА_1, як покупець, останній купив приміщення корівника інв. № 9127, розташований за адресою Тульчинський район, с. Тиманівка, в подальшому присвоєно адресу Орєхова,24. (а.с. 17-18). На підставі акту-прийому передачі, вказаний обєкт передано покупцю. (а.с. 19).

За приписами ч.1 ст. 209, ч.1 ст. 220 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Зі змісту ст. 657 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Разом з тим, дійсним може бути визнаний лише договір, який укладений.

Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК .

З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, приписи цивільного законодавства, суд встанови, що при укладанні договору купівлі-продажу, сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується самим договором, а також відбулось повне виконання договору щодо передачі майна та його оплати, що підтверджується актом прийому-передачі та копіями квитанцій про оплату. При цьому судом також встановлено, що представник спілки ухилилась від нотаріального посвідчення договору, що підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями сторін.

Приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач, на протязі майже восьми років, ухилялись від виконання зобовязання щодо нотаріального посвідчення договору, пропущений строк звернення до суду позивача підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Тому, даючи оцінку поясненням представника відповідача щодо визнання позову, судом встановлено, що дана позиція не суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема тим правовим нормам, які вказані судом вище.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про порушення прав позивача та існування правових підстав для задоволення позовних вимог, у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України, визнання права.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, повязані із сплатою судового збору позивачем мають залишатись за стороною, в зв'язку із поданням останнім усного клопотання в судовому засіданні щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 209, 220, 638, 640, 655, 657, 662 ЦК України, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити строк звернення до суду ОСОБА_1 в справі за позовом ОСОБА_1 до Спілки співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка, с. Тиманівка про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності.

Позов ОСОБА_1 до Спілки співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка, с. Тиманівка про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності задоволити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 10.11.2008 між ОСОБА_1 та Спілкою співвласників майна реорганізованого КСП ім. Желюка, с. Тиманівка.

Визнати за ОСОБА_1, жителем с. Тиманівка, вул. майора Орєхова, 22, Тульчинського району, Вінницької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на нерухоме майно виробничий будинок, корівник, розташований за адресою с. Тиманівка, вул. майора Орєхова, 24, Тульчинського району Вінницької області, до складу якого входить корівник «А», площею 1357 м2 та прибудова «а» площею 62,8 м2.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 11.07.2016.

Суддя: