ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-п/753/246/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі: секретаря Косолап Л.П., представника відповідача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, прокурора Козлова А.І., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 753/6949/16-ц, яким задовольнив позов ОСОБА_3 та зобов'язав Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» засвідчити печаткою оформлене філією ДП МОУ «Укрвійськбуд» - 135 Домобудівельний комбінат» свідоцтво про право власності від 8 грудня 2015 р. серії НОМЕР_1, яке посвідчує право власності позивача та членів його сім'ї на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (надалі - ДП МОУ «Укрвійськбуд») звернулося до суду із заявою про перегляд цього рішення пославшись на те, що суд в порушення вимог закону ухвалив рішення у відсутність представника відповідача і при цьому не з'ясував усі обставини, які мають значення для справи. Доводи щодо неправильності судового рішення обґрунтовані тим, що будинок № 21 по вул. Бориспільській в м. Києві знаходиться на утриманні, а не в господарському віданні ДП МОУ «Укрвійськбуд», і має статус військового майна, повноваження щодо управління яким, в тому числі щодо відчуження, належать виключно Міністерству оборони України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заяву підтримав пославшись на викладені у ній обставин. На стадії перегляду заочного рішення у справу на боці відповідача вступив прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону, який просив заяву задовольнити, скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Позивач ОСОБА_3 вважав заяву відповідача безпідставною і просив у перегляді заочного рішення відмовити.

Заслухавши сторони, прокурора, вивчивши матеріали цивільної справи № 753/6949/16-ц та додані до заяви документи, підстав для скасування заочного рішення, визначених ст. 232 ЦПК України, судом не встановлено.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що судові засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 двічі відкладалися за клопотанням представника відповідача (а.с. 23-24, 27, 31). Про судове засідання, призначене на 13 червня 2016 р., представник відповідача був повідомлений телефонограмою (а.с. 32), проте до суду він знову не з'явився, в чергове подавши клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 33). Враховуючи, що це була повторна неявка представника відповідача, суд на підставі положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України вправі був вирішити справу на підставі наявних у ній доказів (постановити заочне рішення). З часу одержання відповідачем копії позовної заяви з додатками до моменту ухвалення заочного рішення минуло більше місяця, а отже є необґрунтованими доводи відповідача про недостатність часу для підготовки до участі в судовому розгляді справи.

Жодних доказів, які підтверджують поважність причин неявки представника відповідача в судове засідання 13 червня 2016 р., суду не надано.

Проте визначальною при вирішенні заяви про перегляд заочного рішення є та обставина, що у заяві відсутні посилання на докази, які б могли змінити рішення суду.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд послався, зокрема, на положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і дійшов висновку, що квартира, яка перебуває в користуванні позивача та членів його сім'ї, відноситься до державного житлового фонду, належить до об'єктів приватизації та не відноситься до визначеного ч. 2 ст. 2 вищевказаного Закону переліку житлових приміщень, які не підлягають приватизації.

Відтак якщо навіть врахувати доводи відповідача про те, що будинок, у якому розташована займана позивачем квартира, має статус військового майна, ця обставина на вирішення справи не впливає і не свідчить про неповне з'ясування судом обставин, оскільки вказаний будинок знаходиться у місті, а Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» забороняє приватизовувати квартири (будинки) та житлові приміщення в гуртожитках, розташованих на територіях закритих військових поселень. Жодних інших обмежень щодо приватизації житлового фонду, який перебуває у віданні військових державних підприємств, вказаний Закон не містить.

Одні лише посилання представника відповідача про те, що рішення про приватизацію квартири прийнято з перевищенням повноважень, також не є підставою для скасування рішення, оскільки доказів незаконності цього рішення суду не надано, як не надано і офіційного роз'яснення Міністерства оборони України, на необхідність отримання якого посилався відповідач, відмовляючи позивачу у засвідченні печаткою свідоцтва про право власності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2016 р. залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дати постановлення вказаної ухвали.

Суддя: