РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Андрощук О.Я.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання втраченим права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право на користування житлом квартирою № 2 по вул. Панфіловців, 17 в м. Рівне.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. На даний час за вказаною адресою зареєстровані: він ОСОБА_1, ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_4 (зять).

Більше двох років відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі без поважних причин, що підтверджується відповідними Актами, затвердженими начальником ЖКП «Покровське», які додані до позовної заяви, і ніяких перешкод у цьому їм ніхто не створює.

Відповідачі жодних витрат на утримання квартири не здійснюють, не беруть участі у сплаті комунальних платежів, їх реєстрація перешкоджає позивачу в оформленні субсидії.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили, подали письмові заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю і просять розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши думку позивача та його представника адвоката ОСОБА_2, врахувавши заяви відповідачів про визнання позову, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. На даний час за вказаною адресою зареєстровані: власник ОСОБА_1, ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_4 (зять).

Більше двох років відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі без поважних причин, що підтверджується відповідними актами, затвердженими начальником ЖКП «Покровське» (а.с. 5-7).

Жодних витрат по утриманню квартири відповідачі не несуть, не сплачують за комунальні послуги, хоча комунальні платежі нараховуються і на відповідачів, не користуються житлом без поважних причин, однак залишаються в ньому зареєстрованими.

Доказів на підтвердження поважності причин непроживання за місцем реєстрації відповідачами не подано.

Допитаний в судовому засіданні позивач в якості свідка суду пояснив, що з відповідачами спілкується досить рідко, в більшості випадків в телефонному режимі, їх постійне місце проживання та причини, з яких відповідачі не бажають в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку, йому не відомі. Такі дії відповідачів створюють йому перешкоди для отримання субсидії на оплату комунальних послуг, вони більше двох років не проживають за місцем реєстрації, жодного разу не виявляли такого бажання чи наміру, а тому їхня реєстрація порушує його права та інтереси. Він змушений платити за них комунальні послуги.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктом 1 статті 317 ЦК України, визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 1 статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд.

Згідно частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічна норма закріплена вст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 7 ЗУ від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Судом встановлено, що відповідачі не будучи власниками і не проживаючи в належній позивачеві квартирі АДРЕСА_2 порушують інтереси позивача як власника, перешкоджають здійсненню права власності щодо належного йому об'єкту нерухомого майна, а тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом - задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою № 2 будинку 17 по вул. Панфіловців в м. Рівне шляхом їх зняття з реєстрації у даній квартирі органами УДМС України в Рівненській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5Я