Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України, третя особа - Державна казначейська служба України, про стягнення збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа - Державна казначейська служба України, про стягнення з Державного бюджету України на свою користь збитків у розмірі 423 338 грн 68 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2012 року було вжито заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони йому проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі, збору посіяного Товариством з обмеженою відповідальністю «Долинівське» (далі - ТОВ «Долинівське») урожаю соняшника на земельній ділянці площею 50 га, яка знаходиться в межах Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області до вирішення спору по суті.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20 листопада 2012 року вказану ухвалу районного суду скасовано, у задоволенні заяви ТОВ «Долинівське» про забезпечення позову відмовлено.

Посилався на те, що внаслідок заборони зібрати врожай соняшника, йому було завдано збитків на суму 423 338 грн 68 коп., які він просив стягнути з відповідача за рахунок Державного бюджету України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2012 року було вжито заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ «Долинівське» до Брусилівської районної ради Житомирської області, треті особи: ОСОБА_4, відділ Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області, про визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га, виданого ОСОБА_4 26 квітня 2000 року, яка знаходиться у користуванні ТОВ «Долинівське» відповідно до договору оренди від 28 квітня 2011 року.

Вказаною ухвалою було вжито заходів забезпечення позову, шляхом заборони відділу Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області проводити державну реєстрацію державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 50 га, виданого ОСОБА_4 26 квітня 2000 року, до вирішення спору по суті; заборонено ОСОБА_4 проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі, збирати посіяний ТОВ «Долинівське» урожай соняшника на земельній ділянці площею 50 га, яка знаходиться в межах Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області до вирішення спору по суті; заборонено ОСОБА_4 проводити будь-які дії з відчуження вищевказаної земельної ділянки площею до вирішення спору по суті.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20 листопада 2012 року ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2012 року про забезпечення позову скасовано, у задоволенні заяви ТОВ «Долинівське» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 березня 2013 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_4 щодо прийняття заяв про встановлення площі земельної ділянки, на якій ТОВ «Долинівське» посіяло соняшник, та про встановлення в судовому порядку особи, що зібрала соняшник на його земельній ділянці площею 38 га, до спільного розгляду з вищезазначеним позовом ТОВ «Долинівське» про визнання недійсним державного акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем, у порушення вимог ст. 58, 59 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій Кабінету Міністрів України, порушення останнім норм законодавства, не доведено причино-наслідковий зв'язок між заподіяною шкодою та діями відповідача, а отже правові підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова