Справа № 570/893/16-ц
Номер провадження 2/570/561/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Рівне

16 березня 2016 року

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Євролізинг" про визнання правочину недійсним та стягнення (повернення) коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою суду від 08 лютого 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Позивач просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 30.11.2015 року № 002386 щодо автомобіля Renault Sandero Sterway, та стягнути на його (позивача) користь із відповідача сплачені за вказаним договором кошти в сумі 165 тис. грн.

В подальшому позивачем подано заяву про забезпечення позову. Вказується, що відповідачем можуть бути вчинені певні дії, спрямовані на унеможливлення отримання (стягнення) позивачем вказаних у позові коштів, зазначено про недобросовісність відповідача, як лізингодавця. Вважаючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може бути неможливим виконання рішення суду, позивач просив накласти арешт грошові кошти належні відповідачу - в межах розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає наявними підстави для забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно положень п.п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до абзацу 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, або знаходяться у нього або в інших осіб.

Із врахуванням того, що відкрито провадження у цивільній справі за позовом майнового характеру, та беручи до уваги докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, переконавшись у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому зробити неможливим виконання рішення суду. Тому заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Євролізинг" про визнання правочину недійсним та стягнення (повернення) коштів - задоволити.

Накласти арешт на грошові кошти на банківському рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Євролізинг" (м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, ): № р/р 9 в ПАТ "ОСОБА_2 Аваль", МФО 380805 в межах ціни позову - 165000 (сто шістдесят п'ять тисяч) грн.

Копію ухвали направити відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві - для виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Таргоній М.В.