Справа № 382/2554/14-ц Головуючий у І інстанції Бурзель Ю.В.
Провадження № 22-ц/780/3203/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 29 21.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Яворського М.А.

за участю секретаря: Нагорної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 січня 2014 року близько 18 год. 15 хв. на 22 км автомобільної дороги Київ-Чернігів на території Броварського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ 211540-110-32, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля Fiat Scudo, державний номер НОМЕР_2, під його керуванням, в результаті якої автомобіль Fiat Scudo отримав механічні пошкодження, а позивач зазнав значних тілесних ушкоджень, що відносяться до середнього ступеня тяжкості.

На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за договором обов'язкового страхування була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2014 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням з потерпілим, кримінальне провадження закрито.

Позивач вказав, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 йому завдано матеріальну шкоду пов'язану з лікуванням і придбанням лікарських засобів у розмірі 15 031,82 грн. та моральну шкоду, яку він оцінив у 5 000 грн. Зважаючи, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в добровільному порядку відмовляються здійснити страхову виплату, позивач просив суд стягнути з них, як страховика заподіювача шкоди, вищевказані суми майнової та моральної шкоди.

У подальшому, ОСОБА_2 збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь, крім вищевказаних сум, також 50 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з фактичним знищенням транспортного засобу, оскільки його ремонт є економічно необґрунтований.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 12 751,85 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, 5 000 грн. моральної шкоди та 49 500 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу. Після відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, зобов'язано ОСОБА_2 передати у власність ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» транспортний засіб Fiat Scudo, державний номер НОМЕР_2. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині розміру страхового відшкодування, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначав, що суд першої інстанції проігнорував положення ст. 30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в діючій редакції) та помилково застосував ст. 30.3 цього Закону (в попередній редакції), якою було передбачено, що у разі якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Вважає, що позивачем не надано документальних доказів відповідного закладу охорони здоров'я на підтвердження заявленої частини витрат та необхідності їх здійснення. Крім цього, представник зауважив, що суд в порушення вимог ст. 26-1 Закону безпідставно стягнув суму моральної шкоди без врахування 5 відсотків страхової виплати.

Ухвалою апеляційного суду Київської обалсті від 18 серпня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відхилено, рішення Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вишого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 серпня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що дорожньо - транспортна пригода сталась з вини відповідача, цивільно- правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компаня», тому страховик відповідно до ліміту відповідальності повинен відшкодувати шкоду, завдану здоров`ю та майну позивача, а також моральну шкоду.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 26 січня 2014 року близько 18 год. 15 хв. на 22 км. автомобільної дороги Київ-Чернігів на території Броварського району Київської області сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 211540-110-32, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля Fiat Scudo, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, в результаті якої автомобіль Fiat Scudo отримав механічні пошкодження, а його водій зазнав значних тілесних ушкоджень, що відносяться до середнього ступеня тяжкості.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Яготинській ЦРЛ з 26 січня 2014 року по 11 лютого 2014 року та в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 29 травня 2014 року по 16 червня 2014 року і поніс витрати на лікування в загальному розмірі 12 751,85 грн., що підтверджується копіями фіскальних та товарних чеків.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4422480, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану здоров'ю 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн., франшиза 500 грн.

28 січня 2014 року ОСОБА_3 повідомив страховика про настання страхового випадку. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2014 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням учасників ДТП. ОСОБА_2 подав заяву про виплату страхового відшкодування. Страховик відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи це тим, що сторони примирились між собою і завдана позивачу шкода відшкодована винною особою.

В подальшому ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та повідомив про те, що збитки ОСОБА_2 він не відшкодовував, а лише до початку судового засідання передав йому франшизу, компенсував транспортні витрати та вартість експертизи автомобіля.

При новому апеляційному розгляді судом встановлено, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року відповідача ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України з підстав, передбачених ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрито кримінальне провадження.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встанволено ці обставини.

Відповідно ло вимог ст. 46 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку з примирення із потерпілим відбувається за наявності певних умов, зокрема у разі відшкодування завданних винним збитків.

Відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди - це дії, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину. Закон прямо вказує на те, що звільнення від кримінальної відповідальності в цьому випадку можливе тільки у разі реального і повного відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 проти закриття кримінальної справи не заперечував, він повністю відшкодував заподіяну злочином шкоду потерпілому. Зазначені обставини відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не дав.

В зв'язку з вищевикладеним рішення районного суду згідно до норм ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: