НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 червня 2016 рокуСправа № 322/359/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_3

третя особа: приватний нотаріус Новомиколаївського районного нотаріального округу ОСОБА_5

про: зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності.

23 березня 2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- змінити черговість одержання права на спадкування за законом та визнати позивача, ОСОБА_1, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер 22.05.2015;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, загальною площею 5,74 га, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю та зареєстровано за № 3847 від 01.07.2002.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, який помер 22.05.2015, з 1996 року по день його смерті.

12.08.2015 позивач подав нотаріусу заяву за № 48 про прийняття спадщини після ОСОБА_7

25.02.2016 приватний нотаріус ОСОБА_5 своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та розяснила, що згідно зі ст. 1261 ЦК України, спадкування здійснюється почергово, а заяву про прийняття спадщини подав спадкоємець першої черги, син померлого ОСОБА_3, на користь якого відмовилися від спадщини ще два спадкоємці першої черги.

На думку позивача, наявні підстави, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК України, для зміни черговості одержання права на спадкування оскільки 04.02.2012 ОСОБА_6, під час тимчасового підробітку отримав побутову травму, зазнав декількох переламів гомілкової кістки, у звязку з чим був госпіталізований до Новомиколаївської ЦРЛ, де переніс складну операцію. ОСОБА_6 не міг самостійно рухатись та з цього часу потребував постійного догляду і турботи. Всі життєві труднощі, повязані із задоволенням його фізіологічних потреб, позивач та ОСОБА_6 долали разом, позивач постійно знаходився біля хворого та особисто доглядала його, а всі побутові та фінансові питання позивач вирішував за допомоги та фінансової підтримки його дочки, оскільки витрати на операцію та придбання лікарських препаратів, операцію значно перевищували розмір загального заробітку від підробіток хворого.

Після смерті ОСОБА_6 позивач самостійно організував його поховання, повністю оплатив всі відповідні витрати. В той час, як ОСОБА_6 був необхідний постійний догляд, турбота та матеріальна допомога, його син ОСОБА_3 жодним чином не виявляв інтересу до життя рідного батька, не турбувався про його здоровя, не надавав фінансової підтримки, яка була необхідна хворому.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

26.04.2016 судом отримано письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем в обґрунтування позову наведені неправдиві відомості про безпорадний стан спадкодавця.

У судовому засіданні відповідач не визнав позову та просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні 29.06.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 22 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.05.2015 серії І-ЖС № 316781.

ОСОБА_6 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,74 га, розташована на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.02.2016 по справі № 322/1249/15, яке набрало законної сили, було встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, який помер 22 травня 2015 року (актовий запис № 05 від 25 травня 2015 року, виконавчий комітет Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області), з 1996 року по день його смерті.

З матеріалів спадкової справи № 27/2015 вбачається, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 першої черги, який прийняв спадщину, є його син, відповідач по справі, ОСОБА_3, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 12.08.2015 № 74.

ОСОБА_1 12.08.2015 року також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6

Згідно з медичною карткою стаціонарного хворого № 117 ОСОБА_6 з 04.02.2002 по 25.02.2002 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Новомиколаївської ЦРЛ з переламом гомілкової кістки.

Допитані у судовому засіданні свідки, заявлені позивачем, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, підтвердили те, що ОСОБА_6 дійсно, приблизно у 2002 році мав перелам ноги, та після виписки з лікарні близько одного місяця його повністю доглядала ОСОБА_1 Проте, жоден із перелічених свідків не підтвердив зазначених у позовній заяві обставин щодо перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані до дня його смерті, натомість свідки пояснили, що померлий до останнього дня вів активний спосіб життя, не потребуючи сторонньої допомоги, працював по господарству, косив траву, займався ремонтом взуття, тощо. Разом з цим, свідки пояснили, що внаслідок вищезазначеної травми ОСОБА_6 до кінця життя трохи кульгав та в останні роки свого життя не міг виконувати лише важких будівельних робіт.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється спадкоємцями почергово. Частиною другою цієї статті визначено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

З вищенаведених обставин даної справи випливає, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_6 за законом четвертої черги (ч. 1 ст. 1264 ЦК України), а відповідач є спадкоємцем ОСОБА_6 першої черги за законом (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

За змістом ч. 2 ст. 1259 ЦК підставами для задоволення позову про зміну черговості спадкування є сукупність наступних юридичних фактів: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 13; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. При чому, для задоволення позову необхідна наявність всіх пяти вищезазначених обставин.

Проте, як вбачається з досліджених у судовому засіданні показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, спадкодавець ОСОБА_6 до дня смерті не перебував у безпорадному стані, у звязку з чим ОСОБА_1 не має права на зміну черговості спадкування, відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, відтак вона не має і права на спадкування, відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України. Отже, суд також не вбачає підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування.

Таким чином, обставини, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду справи, у звязку з чим суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков