Справа № 467/704/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі : головуючого судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

представника Арбузинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 до ст. державного виконавця Арбузинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 на дії державного виконавця

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою до ст. державного виконавця Арбузинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на дії державного виконавця Абакумової О.А., прохаючи: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Абакумової О.А. та вирішити питання щодо усунення порушення закону, поновлення порушених його прав та виконання рішення суду відповідно до Конституції України. Заявник мотивує свої вимоги тим, що постанови по виконавчому провадженню йому письмово не надсилалися, тільки після його заяви 19 серпня 2015 року йому одночасно було направлені постанови про відкриття і закінчення виконавчого провадження; державним виконавцем не було здійснено дії про заборону виїзду за кордон боржника ОСОБА_4 згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», не було накладено штраф на боржника згідно ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», грубо порушені строки виконання виконавчого провадження, передбачені ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», не було отримано виконавчий збір та витрати, повязані з провадженням виконавчих дій, не було здійснено виїзду по місцю проживання боржника; не було надано по його заяві матеріалів для ознайомлення по виконавчому провадженню.

У подальшому заявник доповнив свої вимоги та прохав зобовязати працівників ДВС Арбузинського РУЮ ознайомити його в залі суду з матеріалами виконавчого провадження у звязку з тим, що він боїться провокаційних дій з їх сторони.

У судове засідання заявник двічі не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи.

Заінтересована особа по справі ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи.

Представник Арбузинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що виконавче провадження було відкрито 3 липня 2015 року, того ж дня направлено постанову стягувачу та боржнику. 20 липня 2015 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та того ж дня направлено її стягувачу. Державним виконавцем не вносилося подання до суду про заборону виїзду стягувача за кордон, оскільки це право державного виконавця, а не обовязок. Підстав для накладення штрафу на боржника на підставі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» не було, строк для виконання судового рішення на підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не порушено, постанови про виконавчий збір та стягнення витрат на проведення виконавчих дій державним виконавцем не виносилися, виїзд до місця проживання боржника державним виконавцем не здійснювався. 20 квітня 2016 року заявник залишив йому як начальнику відділу заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та вийшов з приміщення, він зателефонував йому, щоб той ознайомився, однак ОСОБА_2 повідомив, що ознайомиться з виконавчим провадженням пізніше, але не приходив до відділу для ознайомлення до 15 вересня 2016 року, коли ухвалою суду його скаргу було залишено без розгляду. Зайшовши до відділу, він почав знімати всіх працівників на відео та вимагав негайно надати йому матеріали виконавчого провадження для ознайомлення. Він йому пояснив, що виконавче провадження знаходиться у архіві та потрібно почекати, щоб його там знайти, однак заявник розвернувся та вийшов з відділу, не бажаючи чекати.

Вислухавши представника відділу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 7269 грн. перебував на виконанні у Арбузинському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Постановою державного виконавця Абакумової О.А. від 3 липня 2015 року провадження по виконанню вказаного виконавчого листа було відкрито. Копії постанови про відкриття провадження були направлені сторонам у день відкриття, про що свідчить супровідний лист від 3 липня 2015 року за № 6047/ 6.

20 липня 2015 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.7 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист направлено до господарського суду Миколаївської області, про що винесено відповідну постанову державним виконавцем Абакумовою О.А. Копію постанови про закінчення провадження була направлено сторонам у день її винесення, про що свідчить супровідний лист від 21 липня 2015 року за № 6048/ 6.

Таким чином, доводи заявника про те, що йому раніше письмово постанови по виконавчому провадженню не надсилались, а були надіслані тільки 19 серпня 2015 року, є необґрунтованими.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань,

покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Із наведеного випливає, що це право державного виконавця, а не обовязок, тому вимоги заявника щодо бездіяльності державного виконавця з вказаної підстави не підлягають задоволенню.

Твердження заявника про те, що державним виконавцем не було накладено штраф на боржника на підставі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у порушення вимог закону не заслуговують уваги, оскільки вказана правова норма передбачає відповідальність для боржника у виді накладення штрафу за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника виконати певні дії або рішення про поновлення на роботі. Державним виконавцем по даній справі виконувалося рішення суду про стягнення коштів, а не рішення, визначені ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд не погоджується з доводами заявника про порушення державним виконавцем строків виконання виконавчого провадження на підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки цією нормою у редакції Закону на момент проведення виконавчих дій було передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строк тривалості виконавчого провадження, по якому дії державного виконавця оскаржуються, склав з моменту відкриття, тобто з 3 липня 2015 року по день закінчення, тобто 20 липня 2015 року 17 днів.

Разом з тим заявником не доведено, що внаслідок нестягнення державним виконавцем від боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій були порушені його права та інтереси як стягувача по виконавчому провадженню. Кошти виконавчого збору, стягнутого з боржника та стягнуті з боржника витрати, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій є коштами виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тим більш, що у відповідності до ч.5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з

організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі

необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом. Також відповідно до ч.8 ст. 28 вказаного Закону постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і

може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Із наведеного випливає, що постанови про стягнення виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій надсилаються тільки боржнику і ним же можуть бути оскаржені до суду.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. І тільки у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Нездійснення державним виконавцем виїзду за місцем проживання боржника не може свідчить про бездіяльність державного виконавця з урахуванням того, що державним виконавцем надано боржнику постановою про відкриття виконавчого провадження строк для добровільного виконання до 10 липня 2015 року, за наявності даних про те, що боржник є банкрутом виконавче провадження було закінчено 20 липня 2015 року, при цьому постанова про закінчення виконавчого провадження заявником не оскаржується.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений обовязок державного виконавця на надання сторонам виконавчого провадження можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, ст. 12 цього Закону передбачено право сторін на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Доводи заявника про те, що державним виконавцем було відмовлено по його заяві від 20 квітня 2016 року у наданні матеріалів для ознайомлення по виконавчому провадженню не підтвердженні доказами по справі.

У звязку з чим вимоги заявника про покладення обовязку на працівників ДВС Арбузинського РУЮ ознайомити його в залі суду з матеріалами виконавчого провадження у звязку з тим, що він боїться провокаційних дій з їх сторони не підлягають задоволенню.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, у звязку з відсутністю підстав для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 до ст. державного виконавця Арбузинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала набирає чинності, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Т.М.Кологрива