У Х В А Л А

29 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вкладу учасника за договором про спільну діяльність,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено.

Вжито заходів по забезпеченню позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вкладу учасника за договором про спільну діяльність шляхом накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за АДРЕСА_3 а також на частку у праві спільної сумісної власності на приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належне відповідачу ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 покликається на її незаконність, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В оскаржуваній ухвалі зазначено, що вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, однак, не містить висновків про таку співмірність. Доказів про вартість арештованого майна у справі немає.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/2115/2016 Головуючий у 1 інстанції : Остапчук Л.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

А тому і зробити висновки про співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами неможливо. Будинок відповідача та частина у праві спільної сумісної власності на приміщення магазину має у декілька разів вищу вартість, ніж ціна позову - 239656,21 грн.

Вказує, що заява про забезпечення позову не містить жодних відомостей і посилань на докази про те, що відповідач має на меті уникнути виконання рішення суду, продати своє єдине житло, де проживає разом із родиною або продати єдине джерело його доходу - частку у праві власності на приміщення магазину.

Крім того, висновок суду про те, що права позивача порушені, є передчасним.

Вважає, що суд першої інстанції застосував вид забезпечення позову, який виходить за межі суми позову.

Із цих підстав просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В ході апеляційного розгляду справи представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Забезпечуючи позов, шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки між сторонами існує спір, сума позову є досить значною, вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду у майбутньому у разі його прийняття на користь позивача.

Відповідно до частини 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктів 2, 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 „ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у нього іншого майна, вартість якого б відповідала розміру заявлених позивачем вимог, а тому суд першої інстанції мав всі достатні підстави для накладення арешту на те майно, яке є в наявності.

Крім того, наголошуючи на не співмірності вжитих заходів забезпечення позову, сторона відповідача не надала будь-яких доказів щодо вартості майна, на яке судом накладено арешт.

У разі надання суду першої інстанції належних та допустимих доказів щодо вартості арештованого майна, сторона відповідача не позбавлена можливості ставити питання про обрання нових заходів забезпечення позову, в межах суми заявленого позову.

Твердження представників відповідача про те, що заходи забезпечення позову перешкоджають відповідачу повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки останній не буде мати можливості передати арештоване майно в заставу для отримання кредиту, на увагу не заслуговують, так як саме це і може призвести до утруднення виконання судового рішення в майбутньому.

У зв'язку із викладеним, ухвала Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року підлягає залишенню без змін, як постановлена із додержанням вимог закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 318 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

А.М. Шеремет