Справа № 161/7087/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1773/16 Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника відповідачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд із зазначеним позовом. Посилалось на те, що 10 жовтня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 255224-CRED на суму 10000 доларів США зі сплатою 25,5 % відсотків річних та кінцевим строком повернення кредиту 08 жовтня 2010 року. В цей же день, на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 255224 cred.

Також позивач вказував, що унаслідок неналежного виконання кредитором ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 18.04.2016 року утворилась заборгованість по кредиту і відсотках у розмірі 34453,11 доларів США.

Крім того банк зазначав, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2009 року частина кредитної заборгованості, а саме 10965,11 доларів США вже була стягнута з відповідачів.

У зв'язку із цим ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідачів солідарно на його користь різницю заборгованості за кредитом у розмірі ((34453,11-10956,11)+(9,82+1174,40) = 24672,22 доларів США, що за курсом НБУ складає 628401 грн. 33 коп. та понесені судові витрати.

09 листопада 2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення, представника відповідачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, а тому підстав для задоволення позову немає.

Такий висновок є правильним.

Встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08 жовтня 2010 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір на підставі якого ОСОБА_3 для споживчих цілей надано кредит в сумі 10000 доларів США під 25,5 % відсотків річних з строком погашення до 10 жовтня 2008 року (а.с. 12-16).

Відповідно до п. 5.7 кредитного договору термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 08 жовтня 2010 року між банком та ОСОБА_4 укладено догові поруки № 255224, за умовами якого ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору (а. с. 17).

Пунктом 11 договору поруки встановлено, що сторони дійшли згоди, що термін (позовна давність), протягом якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється тривалістю 5 років.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у встановлені договором строки щомісячні платежі по тілу кредиту та відсотки за користування кредитом не сплачував, то ПАТ КБ «ПриватБанк», після направлення на адресу відповідачів претензій щодо довгострокового виконання умов кредитного договору упродовж місячного терміну і невиконання її ними, 20 жовтня 2009 року зверталось до Луцького міськрайонного суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості в сумі 87600 грн. 27 коп. Рішенням цього суду від 9 грудня 2009 року, яке набрало законної сили, позов було задоволено (а. с. 34-35).

Наведені обставини дають підстави зробити висновок про те, що банк, пред'явивши до відповідачів вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, про сплату відсотків за користування кредитом та пені, тим самим змінив строк виконання основного зобов'язання, а звернення його до суду перервало перебіг позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. ст. 264 ч. 2-3, 266 цього Кодексу позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Про застосування позовної давності представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання 15 вересня 2016 року в письмовому запереченні проти позову (а. с. 43).

Повторно після переривання перебігу позовної давності банк звернувся до суду за даним позовом лише у травні 2016 року, тобто поза межами п'ятирічного строку позовної давності, встановленого сторонами кредитного договору і договору поруки, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини та наведені мотиви, суд першої інстанції правильно застосував норми ст. ст. 264, 267 ЦК України та обґрунтовано відмовив банку в задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді