Справа № 219/3347/16-ц
Провадження № 2/219/2024/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

при секретарі Чубикало О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, як кредитором, та ОСОБА_2, як позичальником, укладено кредитний договір №975/408932-АП пр.81 від 7 липня 2008 року, згідно з яким кредитор надав позичальникові кредит у сумі 19 000 доларів США зі сплатою 13,4 відсотків за користування кредитом, на строк до 6 липня 2028 року. Крім того, з метою забезпечення цього основного зобовязання, 7 липня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладено договір поруки. Проте, стверджує, що відповідачі належним чином не виконують основного зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим виникла відповідна заборгованість, яка станом на 16 березня 2016 року становить 16 086,73 доларів США, що включає в себе: 11 765,50 доларів США заборгованості за кредитом, 1 567,55 доларів США простроченої заборгованості, 143,92 доларів США заборгованості за відсотками за період з 1 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року, 79,41 доларів США заборгованості за відсотками за період з 1 березня 2016 року по 16 березня 2016 року, 2 530,35 доларів США прострочених відсотків, а також 37 431,49 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі.

Відповідачі та представник відповідачів у судове засідання не зявились. Представник відповідачів подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, додатково зазначивши, що не підтримує раніше поданої заяви про наявність підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи, а також просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені.

Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 7 липня 2008 між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та ОСОБА_2, як позичальником, укладено кредитний договір №975/408932-АП пр.81 (а.с.5-15), за яким кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 19 000,00 доларів США на строк з 7 липня 2008 року по 6 липня 2028 року включно. Кредит надається позичальнику на оплату за нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 53,7 квадратних метрів, житловою площею 29,9 квадратних метрів, земельна ділянка з цільовим призначенням (для домоволодіння) площею 0,0477 га, що знаходиться за адресою: м.Артемівськ Донецької області, вул.Загородня, 102. Згідно з п.1.4.1 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду щомісячно з фіксованою ставкою в розмірі 13,4 відсотків річних за користування кредитом, починаючи з дня списання коштів з рахунку позичальника до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

За п.1.1. кредитного договору позичальник повертає кредит кредитору згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором (додаток №1 до цього договору, який є невідємною частиною договору).

Позичальник сплачує проценти на відповідний рахунок відповідно до розрахунків банку щомісяця до 15 числа кожного наступного за розрахунковим місяцем та одночасно з повним погашенням заборгованості за кредитом (частиною кредиту) (абз.2 п.2.4. кредитного договору).

День виникнення простроченої заборгованості рахується з наступного робочого дня після настання строків сплати нарахованих процентів та суми кредиту (частини суми кредиту) і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту (п.2.5 кредитного договору).

Погашення кредиту здійснюється у такому порядку: можливі штрафні санкції, прострочені проценти, прострочена заборгованість за кредитом (частиною кредиту), нараховані проценти, заборгованість за кредитом (частиною кредиту). Банк вправі на свій розсуд в будь-який час змінити порядок зарахування надходжень (п.2.6 кредитного договору).

Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.7.3, 3.2.3, 3.2.5, 6.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати).

Договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору№975/408932-АП пр.81 від 7 липня 2008 року, укладеним 28 лютого 2011 року між публічним акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», як кредитодавцем, та ОСОБА_2, як позичальником (а.с.16-25), внесено зміни та доповнення до вказаного договору в частині порядку погашення кредиту та процентів, прав та обовязків банку та позичальника та інших умов.

Так, позичальник сплачує платежі по процентах у валюті кредиту щомісяця в термін до 25 числа кожного наступного за розрахунковим місяцем (абз.8 п.2.4. кредитного договору).

При цьому строк дії договору, сума кредиту та процентної винагороди не змінились.

З метою забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором №975/408932-АП пр.81 від 7 липня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, як кредитором, та ОСОБА_3, як поручителем, укладено договір поруки №975/408932-АП (а.с.26-27), п.3.1. якого передбачено, що у випадку не виконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної заяви.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України передбачено, щоу разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд зауважує, що відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Однак у цій справі кредитний договір укладено сторонами 7 липня 2008 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

Встановлено, що позивач зобовязання за договором виконав, про що свідчить валютний меморіальний ордер від 7 липня 2008 року (а.с.28-30). У свою чергу відповідачі своїх зобовязань за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконують, не здійснюють погашення кредиту, не сплачують проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №975/408932-АП пр.81 від 7 липня 2008 року (а.с.4), за яким станом на 16 березня 2016 року за цим договором існує заборгованість, яка включає в себе: 11 765,50 доларів США заборгованості за кредитом, 1 567,55 доларів США простроченої заборгованості, 143,92 доларів США заборгованості за відсотками за період з 1 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року, 79,41 доларів США заборгованості за відсотками за період з 1 березня 2016 року по 16 березня 2016 року; 2 530,35 доларів США прострочених відсотків.

Суд звертає увагу на те, що у своїй постанові від 16 вересня 2015 року №6-190цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Укладаючи кредитний договір 7 липня 2008 року акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк» мало ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями, про що свідчить, зокрема, лист Національного Банку України від 8 жовтня 2001 року №41-204/1948-6044. А тому відповідні вимоги про стягнення заборгованості у іноземній валюті є підставними.

Крім того, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13.

За п.3.2.6 кредитного договору від 7 липня 2008 року з наступними змінами банк має право у разі невиконання зобовязання по повному погашенню простроченої заборгованості протягом 30 днів з дати направлення повідомлення вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) письмову вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені.

30 листопада 2015 року та 31 грудня 2015 року повторно позивач надіслав відповідачам повідомлення-вимоги про дострокове погашення кредиту в повній сумі та нарахованих процентів, однак такі листи повернуті адресантові за закінченням терміну зберігання (а.с.37-44). При цьому з позовом до суду банк звернувся 30 березня 2016 року, про що свідчить відмітка поштового відділення на конверті (а.с.49). За таких обставин підстави вважати поруку припиненою відсутні.

Щодо вимоги про стягнення пені суд враховує те, що згідно з ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м.Артемівськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з довідкою Бахмутської міської ради Донецької області від 13 квітня 2016 року відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_2 з 18 липня 2008 року, ОСОБА_3 з 19 лютого 2010 року (а.с.54).

Установлено, що пеня нарахована відповідачам за період з 25 березня 2015 року до 16 березня 2016 року, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 16 086,73 доларів США, яка включає в себе: 11 765,50 доларів США заборгованості за кредитом, 1 567,55 доларів США простроченої заборгованості, 143,92 доларів США заборгованості за відсотками за період з 1 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року, 79,41 доларів США заборгованості за відсотками за період з 1 березня 2016 року по 16 березня 2016 року, 2 530,35 доларів США прострочених відсотків.

Крім того, у абз.1 п.12 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи надав розяснення про те, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки відповідачі належним чином не виконали зобовязання за кредитним договором №975/408932-АП пр.81 від 7 липня 2008 року та відповідним договором поруки, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, в розмірі 16 086,73 доларів США. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 37 431,49 грн. слід відмовити. Крім того, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 5, 526, 554, 1048, 1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позов публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_1» () заборгованість в розмірі 16 086 (шістнадцять тисяч вісімдесят шість) доларів США 73 центи США.

У задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 37 431 (тридцять сім тисяч чотириста тридцять одна) грн. 49 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_1» () судовий збір в розмірі 3 242 (три тисячі двісті двадцять дві) грн. 52 коп. пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_1» () судовий збір в розмірі 3 242 (три тисячі двісті двадцять дві) грн. 52 коп. пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Головуюча О.П.Чопик