АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/6981/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: встановлення юридичного факту

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Кружиліної О.А., Пшенічної Л.В.,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИЛА:

28 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_3, 21.04.1941р.н., у м.Донецьку - 02.09.2016р.

На обґрунтування заявник вказала, що її батько помер у лікарні 02.09.2016р., однак, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану вона не може, оскільки смерть відбулася на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту їй необхідно для державної реєстрації смерті батька. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення заяви.

Заінтересована особа рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із недоведеності, заявлених вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень пункту 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (частина 1 ст.234 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України і не є вичерпним.

За правилами частини 1 статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Матеріали справи свідчать, що заявник є дочкою ОСОБА_3, 21.04.1941р.н., який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За поясненнями заявника, її батько помер у лікарні 02.09.2016р. в м. Донецьк.

Медичний розтин трупа померлого проводився в м. Донецьк в клінічному територіальному медичному обєднанні, було видане Лікарське свідоцтво про смерть №219 від 02 вересня 2016 року з довідкою про причину смерті - рак східного відділу ободової кишки.

Поховано ОСОБА_3 у місті Донецьк Донецької області, про що свідчать додані до апеляційної скарги :

- копія свідоцтва про поховання, видане ОСОБА_2, як користувачу місця поховання - сімейне місце поховання, від 03 вересня 2016 року на ділянці 29 ряд № 11 місце №10.11 кладовища Донецьке море, розташованого у м. Донецьку по вул. Одеській.

- договір - заказ на організацію та проведення поховання №1020/7

- акт прийому передачі наданих послуг по договору заказу №1020/7 від 03.09.2016 року.

З початку тимчасової окупації частини території України померлий фактично проживав в м. Донецьк.

Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Датою початку окупації є 20 лютого 2014 року.

Тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України.

Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-УШ «Про визнання окремих районів місць, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто м. Донецьк визнано тимчасово окупованою територією.

Із заявою про встановленням факту смерті 02.09.2016р. ОСОБА_3 звернулася його донька ОСОБА_2

Заявник зазначала, що встановлення даного факту необхідно для державної реєстрації смерті ОСОБА_3

З огляду на це, підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 у суду першої інстанції не було.

Рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про встановлення факту смерті ОСОБА_3, померлого 02 вересня 2016 року.

За правилами частини 5 статті 257-1 ЦПК України копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 316-319, 325 ЦПК України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3, який народився 21 квітня 1941 року, помер в місті Донецьку Донецької області 02 вересня 2016 року від раку східного відділу ободової кишки.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.С. Кіпенко

судді колегії ОСОБА_4

ОСОБА_5