Справа № 127/3659/16-ц
Провадження № 2/127/2413/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

04 липня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить 4/5 частки квартири АДРЕСА_1, а саме: 1/5 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.2002 року, виданого Вінницькою міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18.01.2002 року №3; 1/10 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2011 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №6-1625; 1/2 частки на підставі договору дарування від 28.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №294.

Натомість відповідач являється власником 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №208.

Сторони не є членами однієї сімї, не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, більше того, перебувають у неприязних сосунках. Оскільки, відповідач є колишньою дружиною батька позивача. Відповідач, будучи у шлюбі з батьком позивача ОСОБА_6, скоїла його умисне вбивство, за що була притягнута до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.115 КК України та засуджена до позбавлення волі строком на 10 років. На разі відповідач відбула покарання і проживає за вищезазначеною адресою.

Позивач має намір після закінчення навчання проживати у своїй квартирі, одночасно остання хоче уникнути зустрічей та спілкування із відповідачем. З огляду на те, що відповідач має у своїй власності 1/5 частки квартири, виникнення конфліктних ситуацій не минуче.

А тому, оскільки частка відповідача у квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне володіння та користування майном є неможливе, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/5 частки квартири АДРЕСА_2, виплативши їй грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 102 921,40 грн., яка внесена ОСОБА_1 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за квитанцією №0.0.575769922.1 від 01.07.2016 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином через оголошення в газеті «Вінниччина» від 24.06.2016 року №49 (23091).

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та представник позивача не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 4/5 частки квартири АДРЕСА_1, а саме: 1/5 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.2002 року, виданого Вінницькою міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18.01.2002 року №3 (а.с.7-8); 1/10 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2011 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №6-1625 (а.с.9-10); 1/2 частки на підставі договору дарування від 28.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №294 (а.с.11-13).

Натомість відповідач являється власником 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №208 (а.с.14-15).

З пояснень позивача та її представника в судовому засіданні стало відомо, що сторони не є членами однієї сімї, не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, більше того, перебувають у неприязних сосунках. Так, відповідач є колишньою дружиною батька позивача. Відповідач, будучи у шлюбі з батьком позивача ОСОБА_6, скоїла його умисне вбивство, за що була притягнута до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.115 КК України та засуджена до позбавлення волі строком на 10 років. На разі відповідач відбула покарання і проживає за вищезазначеною адресою.

Згідно ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Так, дійсно, в судовому засіданні встановлено, що позивачу та відповідачу належить квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності. Разом з тим, розмір частки позивача у вищезазначеній квартирі складає 4/5 частки, тобто 80% від усієї квартири, в той час як відповідачу належить 1/5 частки, тобто 20% від усієї квартири. А відтак, частка відповідача у праві спільної часткової власності є незначною, окрім того, остання з технічної точки зору не може бути виділена в натурі. Спільне володіння та користування сторонами квартирою є не можливим, у звязку з неприязними стосунками, які виникли після вбивства відповідачем батька позивача. До того ж, зважаючи на те, що частка відповідача у праві спільної часткової власності є незначною, проживання відповідача за адресою: вул. Брацлавська, 1/61, м. Вінниця (у квартирі батьків відповідача), припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем, про що також звернено увагу у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_7 проти України» від 21.12.2010 року.

Суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за квитанцією №0.0.575769922.1 від 01.07.2016 року внесла вартість 1/5 частки квартири АДРЕСА_1, що становить 102 921,40 грн., визначену відповідно до висновку Вінницької торгово-промислової палати про вартість майна (а.с.18), а тому припинення права власності відповідача на частку у спільній частковій власності є виправданим.

Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16, 183, 365 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/5 частки квартири АДРЕСА_2, виплативши їй грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 102 921 (сто дві тисячі девятсот двадцять одна) грн. 40 коп., яка внесена ОСОБА_3 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області за квитанцією №0.0.575769922.1 від 01.07.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/5 частки квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: