Справа № 333/9032/15-ц
Провадження № 2/333/637/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2016р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Шевченко І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що згідно довідки з місця проживання, виданої МКП «Основаніє», відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Концерн „МТМ по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року „Про затвердж

Позивач у період з січня 2009р. по листопад 2014р. надав Відповідачам послуги з централізованого опалення, у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним розрахунком позивача.

Станом на 30.11.2015 р. сума заборгованості Відповідачів за отримані послуги складає 4116 грн. 91 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем.

На адресу Відповідачів неодноразово направлялись претензії стосовно наявної заборгованості за надані Позивачем послуги з вимогою погасити суму боргу.

Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Всупереч, вказаним положенням чинного законодавства, Відповідачі не належним чином виконували свої зобовязання по оплаті наданих їм Позивачем послуг.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну "Міські теплові мережі заборгованість і за надані послуги з централізованого опалення в сумі 4116 грн. 91 коп. та судові витрати.

Під час судового розгяляду позивач позовні вимоги уточнив, вказавши, що у період з листопада 2015р. по травень 2016р. відповідачами здійснені оплати за надані послуги та нарахована державна субсідія. Борг відповідачів станом на 06.06.2016р. за період з 01.01.2009 р. по 01.06.2016р. складає 3108 грн. 82 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну "Міські теплові мережі заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у сумі 3108 грн. 82 коп. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги у уточненому розмірі підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідачки ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки ОСОБА_1

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що згідно ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, відносини у сфері надання житлово-еомунальних послуг повинні здійснюватися виключно на договірних засадах. Проте, на теперішній час між сторонами не існує ніяких договірних відносин, згідно яких відповідачі повинні сплачувати за послуги централізованого опалення та цетралізованого постачання гарячої води. Позивач не укладав з відповідачами відповідного договору на надання житлово-комунальних послуг; позивач не надав посилання на законно встановлені тарифи по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, а також вважають, що відповідачі не повинні нести солідарну відповідальність

Крім того, відповідачі пояснили суду, що неодноразово зверталися до позивача зі скаргами на неякісне надання послуг з централізованого опалення, що підтверджується відповідними актами, складеними позивачем. Просили суд застосувати строк позовної давності та в відмовити у позові повністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено:

У грудні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що Концерн „МТМ у грудні 2014р. звертався до суду з заявою про видачу судового наказу відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2015р. скасовано судовий наказ про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості у сумі 4116 грн. 91 коп.

Згідно до п.2 ч. 8 ст. 105 ЦПК заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року „Про визначення виконавців житлово - комунальних послуг у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово - комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „Міські теплові мережі (надалі-Позивач) в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ (п. 1.3 Рішення).

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 року „Про визначення виконавців комунальних послуг Концерн „Міські теплові мережі визначено виконавцем послуг з централізованого опалення, підігріву питної води щодо населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ (п. 1.2 Рішення).

Згідно п.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з центрізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація )

Як вбачається з Довідки з місця проживання, виданої МКП «Основаніє», відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Концерн „МТМ по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року „Про затвердженя Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Законом України „Про житлово-комунальні послуги № 1875-ІУ від 24.06.2004р. передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем договору.

Згідно п.1,5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992р. (в редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006р.), власник квартири зобов'язаний, зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Заперечуючи проти позову про стягнення заборгованості за комунальні послуги, відповідачі посилаються на відсутність між сторонами договору з цього питання., а також на сам факт неналежного ненадання їм цих послуг.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач надав докази надання відповідачам за місцем проживання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та витрат на здійснення цих послуг, які відображені у відповідних розрахунках, наданих позивачем.

Таким чином, позивачем надавалися комунальні послуги відповідачам, за які вони не сплачували, внаслідок чого утворилася заборгованість. Належних та допустимих доказів про те, що відповідач у порядку, встановленому «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі-Правилами), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відмовлялася від отримання послуг з централізованого опалення, гарячого, водопостачання, відповідачами суду не надано.

З пояснень відповідачів у судовому засіданні вбачається, що вони неодноразово зверталися до позивача із письмовими заявами щодо неналежного, неякісного надання позивачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду будівельно-житлових кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 р. «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною і гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 статті 16 вказаного Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21 липня 2005 року Постановою Кабінету Міністрів України № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Доводи відповідачів про відсутність між ними та позивачем договору про надання послуг, а отже відсутність правових підстав для задоволення позову є такими, що не відповідають обставинам справи, встановленим судом.

Дійсно, за вимогами ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послугу надаються виключно на підставі Договору, але статтею 20 цього Закону передбачений саме обов'язок споживача укласти договір на отримання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», одним із основних обовязків споживача, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

За змістом ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, але й з дій громадян, а тому відсутність Договору про надання житлово-комунальних послуг не змінює правовідносин сторін і не звільняє відповідача від сплати отриманих послуг.

При цьому, як вбачається з пояснень представника позивача у судовому засіданні, позивачем вживалися заходи для укладення відповідного договору між сторонами, відповідачі викликалися до позивача з метою укладення відповідного Договору, проте від укладання останнього відповідачі ухилялися.

Отже, вважає суд, відсутність між позивачем та відповідачами письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не може бути підставою для відмови у позові, оскільки вказані послуги фактично були надані, були прийняти відповідачами та спожиті.

Впродовж 2009 р. на звернення відповідачів щодо надання позивачем неякісних послуг з приводу неякісного постачання гарячої води у квартиру, де вони мешкають, були проведені перевірки з боку позивача, в результаті чого були складені акти-претензії за січень, квітень, травень, червень 2009р., лютий 2011р., веаслідок яких позивачем здійснювалися відповідні перерахунки по сплаті за постачання гарячої води, що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Згідно ст. 6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Відсутність укладеного між споживачем та теплопостачальною організацією договору надання послуг з централізованого опалення не позбавляє споживача відповідальності обовязку зі сплати спожитих послуг.

Фактично послуга з централізованого опалення надавалась Відповідачам в межах опалювального сезону, була їми прийнята та спожита.

Позивач у період з січня 2009 р. по травень 2016 р. включно надав відповідачам послуги з централізованого опалення, у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним розрахунком позивача.

Станом на 06.06.2016р. сума заборгованості відповідачів за отримані послуги складає 3108 грн. 82 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем.

Нарахування оплати за централізоване опалення здійснювалось на підставі Тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріву питної води для населення, які встановлюються органами місцевого самоврядування на підставі положень ЗУ „Про місцеве самоврядування, ЗУ „Про теплопостачання, ЗУ „Про житлово-комунальні послуги та Постанови КМУ „Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води №955 від 10.07.2006 року.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №327 від 28.07.2008 року в м. Запоріжжі було введено з 01.08.2008 року двоставковий тариф на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення.

Згідно „Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.09.2000 року № 191, двоставковий тариф - це тариф на послуги теплопостачання, який складається з річної вартості обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження та вартості одиниці спожитої теплової енергії (п. 1.4).

В спірному періоді частково а саме, з січня 2009 року по грудень 2012 р. діяв саме двоставковий тариф.

Двохставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.

Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише палива, електроенергії та покупної теплової енергії. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал).

Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, повязані з виробленням, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуги з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і якості технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам, яке в свою чергу визначається виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн./Гкал/год). Споживач сплачує за цією ставкою в незалежності від кількості спожитої теплової енергії, оскільки ця ставка компенсує підприємству ті витрати, які не повязані з обсягом виробленої теплової енергії.

Це також відображено в рішенні № 327 від 28.07.2008 року "Про встановлення базових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення, затвердження загальних вказівок до базових тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення." - Додаток № 3, в якому відображено, що тариф - плата за одиницю приєднаного теплового навантаження за місяць застосовується протягом року. А також в рішеннях: № 515 від 28.11.2008 року "Про встановлення тарифів на виробництво. транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення"; рішенні № 592 від 29.12.2008 року "Про встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення"; рішенні № 31 від 30.01.2009 року "Про встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення"; рішенні № 34 від 26.02.2009 року "Про встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення"; рішення № 298 від 27.07.2009 року "Про встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення"; № 192 від 28.04.2010 року "Про встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення"; № 39 від 31.01.2011 року "Про встановлення тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і підігріві питної води для населення".

Застосування двохставкового тарифу не є введенням додаткової плати за теплову енергію, а є лише зміною формату тарифу. Враховуючи, що Відповідач безпідставно скористався послугами КОНЦЕРНУ «МТМ», а абонплата є невідємною складовою тарифу за надані послуги, останній зобовязаний сплатити Позивачу вартість з централізованого постачання опалення та гарячого водопостачання в повному обсязі (абонплату та вартість фактично спожитих послуг).

Абонплата нараховується шляхом помноження опалювальної площі Відповідача на тариф, який затверджено органами місцевого самоврядування.

Рішенням Запорізької міської ради № 62 від 05.09.2012 року в м. Запоріжжі було введено з 01.01.2013 року одноставковий тариф (без абонентської плати) на підставі тарифів, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Таким чином, починаючи з 01.01.2013 року не проводилися нарахування абонентської плати.

Щодо нарахувань за надання послуг з гарячого водопостачання, з пояснень позивача вбчається (проти чого не заперечують відповідачі), у квартирі останніх Відповідачів протягом спірного періоду був встановлений прибор обліку гарячої води (лічильник), тобто нарахування протягом спірного періоду здійснювалися за лічильником.

На адресу Відповідачів неодноразово направлялись претензії стосовно наявної заборгованості за надані Позивачем послуги з вимогою погасити суму боргу.

Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді.

Згідно зі ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов 'язаннями.

Всупереч, вказаним положенням чинного законодавства, Відповідачі не належним чином виконували свої зобовязання по оплаті наданих їм Позивачем послуг, а тому позовні вимоги суд вважає доведеними та стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 3108 грн. 82 коп.

При цьому заперечення відповідачів щодо позову суд не приймає до уваги як безпідставні.

Щодо заяви відповідачів про застосування строків позовної давності судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У судовому засіданні, представником відповідача була зроблена заява про застосування строків позовної давності.

Проте, суд вважає, що пропуску строку позовної давності не має місця з боку позивача, оскільки відповідачі за час утворення заборгованості починаючи з жовтня 2009р. періодично сплачували платежі, понад щомісячних сум, що нараховувалися до погашення сум боргу за минулий період, а саме:

Жовтень 2009р.: нараховано 47,26 грн., сплачено: 141,78 грн.;

Лютий 2010р.: нараховано 216,11 грн., сплачено 315,54 грн.;

Квітень 2010 р. опалення сплачено 589,24 грн., нараховано 47,26 грн., сплачено 137,26 грн.

Листопад 2010р.: нараховано 117,46 грн., сплачено 133,67;

Квітень 2013р.: нараховано 9,46 грн., сплачено 797,68 грн.

Лютий 2014р.: нараховано 422,48 грн., сплачено 441,39грн.

Березень 2014р.: нараховано 273,61 грн., сплачено 422,48 грн.

Квітень 2014р.: нараховано 64,13 грн., сплачено 273,61 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

При цьому відповідачами не надано суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що вони переплатою у зазначений час по виставленим позивачем рахункам, здійснювали проплату за надання теплопостачання, як послуги, що буде надана позивачем в майбутньому.

У грудні 2014р. позивач звертався до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2015р. скасовано судовий наказ про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості у сумі 4116 грн. 91 коп.

Судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, що перериває перебіг строку позовної давності.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови у позові через звернення позивача до суду зі спливом строку позовної давеності.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1218 грн. тобто по 406 грн. з кожного з відповідачів..

Керуючись ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ст.ст. 1,16,19,20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992р. (в редакції постанови КМУ № 45 від 24.01.2006р.), ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) в сумі 3108 грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати у сумі 406 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати у 406 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати у 406 грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова