У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу суду першої інстанції визнано неподаною та повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Визнавши неподаною та повернувши ОСОБА_6 апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник у наданий йому строк не усунув виявлених в ній недоліків.

Проте до такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначав, що він відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Згідно з цією нормою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір», у редакції від 8 липня 2011 року, не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

За таких обставин, при чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі не зазначення споживачів у переліку осіб, що згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити, що споживачі такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав, не мають.

Покладаючи на позивача обов'язок по сплаті судового збору, апеляційний суд вказаних вимог закону не врахував, неправильно витлумачив закон та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_6, звернувшись із позовом, пов'язаним із захистом порушених прав, як споживача, має сплачувати судовий збір.

Висновок суду апеляційного суду про відсутність можливості розгляду заяви про відвід судді на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, - є помилковим в розумінні ст. 24 ЦПК України.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а питання про відкриття апеляційного провадження передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року скасувати, питання про відкриття апеляційного провадження передати на новий розгляд до суду цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова