Справа №2/714/390/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2016 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді Костишин Н.Я.

секретар Візітіву І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, щоз 1975 року, часу перебування у шлюбі з ОСОБА_4, вона проживала однією сім'єюз його матір'ю - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 матір її чоловіка - ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Як спадкоємець четвертої черги за законом вона спадщину прийняла своєчасно, так як на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем в її будинку. Вона звернулася до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І. із заявою про прийняття спадщини. Окрім неї, до нотаріуса із заявами для оформлення спадкових прав звернулися також двоє правнуків ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (спадкоємці п'ятої черги за законом). Нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Зважаючи на те, що нотаріусом у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилися, однак у письмовій заяві представника позивача останній просив справу розглянути у їхній відсутності, позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнають повністю та просять їх задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що по АДРЕСА_1 розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель та споруд.

Згідно даних погосподарської книги Молницької сільської ради Герцаївського району, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 побудований на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та зареєстрований у сільській раді за ОСОБА_5 з 1960 року.

У 1960 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26.08.1948 року та Постановою від 26.08.1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1960 року в сільській раді за ОСОБА_5 то з того часу остання була власником цього житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.10.2014 року виданого виконавчим комітетом Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на її житловий будинок з господарськими спорудами.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 заповіту щодо розпорядження належним їй житловим будинком не залишила, а значить спадкування має місце за законом.

Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Нормою ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У чеверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5, яка спадщину прийняла, що підтверджується рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 05.12.2016 року (справа №2/714/377/16 ЄУН:714/786/16-ц) яким встановлено факт проживання однією сім'єю позивачки та спадкодавця з 1975 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Інших спадкоємців попередніх чи однієї з позивачем черг, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 судом не встановлено.

Постановою приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І. від 21.12.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність спадкодавцеві ОСОБА_5 права власності на зазначене нерухоме майно.

Наведені вище обставини підтверджується дослідженими судом матеріалами спадкової справи №28/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на момент смерті ОСОБА_5 вищевказаний житловий будинок був повністю збудований, прийнятий в експлуатацію та рахується в сільській раді за останньою, то вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на данийжитловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.1216, 1217, 1223, 1258, 1264, ч.ч.1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ.«А» загальною площею 51,50 кв.м, в тому числі 30,90 кв.м жилої площі, господарські будівлі та споруди: навіс літ.«Б», літню кухню літ.«В», сараї літ.«Г», «Д» та «Е», навіс літ.«Ж», вбиральню літ.«И», криницю №1, огорожу №2-4, вигрібну яму №5, що по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя