Справа № 408/1470/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року смт. Біловодськ

Біловодського районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Барановій Я.В.,

за участю: представника позивача Костан І.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Медвєдєва Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Станично-Луганської районної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Станично-Луганської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Станично-Луганської райдержадміністрації звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просить позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з неї аліменти, посилаючись на те, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що виразилось у не проявленні батьківської опіки щодо своєї дитини, яка більше року знаходиться у будинку дитини, допомоги синові не надає, життям його не цікавиться.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, крім обставин, наведених у позовній заяві, пояснила, що до цього часу відповідач так і не відвідала сина, що свідчить про байдуже ставлення до своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, незважаючи на те, що вона знає де знаходиться дитина. Їй роз'яснювалось, що потрібно зробити для відвідування дитини, однак вона так і не звернулась із заявою про дозвіл відвідати дитину. Дитина в дитячому будинку знаходиться з 30 квітня 2015 року. До нього вона попала через загрозу для свого життя, оскільки на момент відібрання дитини вона в черговий раз була хворою. Все це сталося через невміння відповідача доглядати за дитиною.

Відповідач позов не визнала, хоча визнала усі обставини, що наведені в позовній заяві. При цьому зазначила, що буде виправлятись. На поставлені питання, суду пояснила, що не відвідувала дитину, а також не робила всіх дій по догляду за дитиною через лінощі.

Представник третьої особи вважав необхідним позов задовольнити. Суду пояснив, що зі слів родичів йому стало відомо, що відповідач взагалі не має поняття про належний догляд за дитиною та її виховання. Також йому стало відомо про випадки проявів у відповідача агресії до тварин, внаслідок чого вони погибали, що, на його думку, може перенестись на дитину. Щодо умов проживання відповідача вказав, що вона проживає в антисанітарних умовах, оскільки належним чином не може піклуватись навіть про себе. Все це є наслідком того, що відповідач є інвалідом з розумової діяльності.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини.

В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що відповідач ухилялась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що виражалось в тому, що дитина вчасно не годувалась, їй не замінювались засоби гігієни, не оцінювався стан здоров'я, що призвело до загрози життю дитини, у зв'язку з чим вона була відібрана та поміщена до дитячого будинку. На їх переконання все це є наслідком того, що у відповідача взагалі відсутній материнський інстинкт. Вона хоч і бажає виховувати дитину, але в силу свого захворювання не знає як це робити (не здатна до виховування дітей), всі поради стосовно цього ігнорувала, через що родичі відмовились їй в цьому допомагати. Також свідки підтвердили факт, що відповідач проживає в антисанітарних умовах, не бажає їх поліпшувати, у неї проявлялись випадки агресії до тварин.

Пояснення свідків цілком узгоджуються з письмовими доказами, що наявні у матеріалах справи, а саме характеристиками відповідача, службовими записками до служби у справах дітей, висновками про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Також, як вбачається із повідомлень адміністрації Луганського обласного дитячого будинку № 2 відповідач до цього часу жодного разу не відвідала дитину, долею її не цікавилась, матеріальної або іншої допомоги не надала.

Наведене свідчить про те, що відповідач дійсно байдуже ставиться до виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, тому позов слід задовольнити, в тому числі щодо стягування з неї аліментів на користь дитячої установи, особи чи сім'ї, де буде виховатись дитина, незважаючи на те, що вона є інвалідом третьої групи і отримує пенсію.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у випадку задоволення позову особи, яка звільнена від сплати судового збору при поданні позову, ці витрати на користь держави слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Станично-Луганської районної адміністрації - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку с. Червоний Жовтень Станично-Луганського району Луганської області, позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, уродженця с. Червоний Жовтень Станично-Луганського району Луганської області.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Червоний Жовтень Станично-Луганського району Луганської області, пенсіонера за інвалідністю, іпн. НОМЕР_1, на користь дитячої установи, особи чи сім'ї, де буде виховатись дитина, аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1378,00 грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий: