Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2239/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Партоліна І. П.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

28.12.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Карпенка О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2016 року, у справі за позовом ПСП «Лан» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування збитків, та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПСП «Лан» про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок,

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року приватне сільськогосподарське підприємство «Лан»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою та відшкодування збитків. Посилалось на те, що користується належними відповідачам земельними ділянками на підставі укладених між ними договорів оренди строком до 2031 року. 18 вересня 2013 року відповідачі звернулися із заявами до директора ПСП «Лан» з повідомленням, що будуть самостійно здійснювати агротехнічний обробіток власних земельних ділянок, на що їм було повідомлено листами від 19 вересня 2013 року, що підстав для дострокового розірвання вище вказаних договорів оренди земельних ділянок ПСП «Лан» не вбачається, умови договору орендар виконує своєчасно та добросовісно, і в подальшому до закінчення терміну дії договорів буде виконувати свої обов'язки та користується своїми правами у відповідності до договору. За користування земельними ділянками відповідачам з 2006 по 2013 року виплачувалась орендна плата своєчасно, у строки, визначені умовами договору оренди.

У 2014 році відповідачі відмовились від отримання орендної плати та не прибули для її отримання, хоча орендна плата їм нарахована і вони можуть її отримати.

Крім того, відповідачами у 2013-2014 роках були вчинені дії, які перешкоджали господарству у користуванні орендованими земельними ділянками. Так, на вказаних земельних ділянках, що знаходяться на полі № 113 відповідачі 24 вересня 2013 року встановили межові знаки, в листопаді 2013 року спірні земельні ділянки загальною площею 14,46 га повністю виорані, а в 2014 році засіяні соєю.

Тому на орендованих земельних ділянках позивач не мав можливості посіяти та не одержав урожай кукурудзи у кількості 95,87 тон на суму 268 435,44 грн. Вважає, що діями відповідачів господарству завдані збитки внаслідок упущеної вигоди у формі чистого недоотриманого прибутку на суму 75 287,83 грн.

З урахуванням заяви про уточнення вимог позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ПСП «Лан» до 20 червня 2031 року у користуванні орендованою земельною ділянкою НОМЕР_8 (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 4,88 га, що розташована у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_2, від 26 грудня 2001 року на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області та негайно повернути у користування ПСП «Лан» вказану земельну ділянку, стягнути з ОСОБА_2 збитки в сумі 25408,34 грн., завдані ПСП «Лан» самовільним зайняттям спірної земельної ділянки, яка передана відповідно до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року, зареєстрованого у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 8 серпня 2006 року за № 45; зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ПСП «Лан» до 20 червня 2031 року у користуванні орендованою земельною ділянкою НОМЕР_7 (кадастровий номер НОМЕР_3) площею 4,70 га, що розташована у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_9, від 26 грудня 2001 року на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області та негайно повернути у користування ПСП «Лан» вказану земельну ділянку, стягнути з ОСОБА_3 збитки в сумі 24474,15 грн., завдані ПСП «Лан» самовільним зайняттям спірної земельної ділянки, яка передана відповідно до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року, зареєстрованого у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 167; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ПСП «Лан» до 20 червня 2031 року у користуванні орендованою земельною ділянкою НОМЕР_6 (кадастровий номер НОМЕР_4) площею 4,88 га, що розташована у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_5, від 26 грудня 2001 року на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області та негайно повернути у користування ПСП «Лан» вказану земельну ділянку, стягнути з ОСОБА_4 збитки в сумі 25408,34 грн., завдані ПСП «Лан» самовільним зайняттям спірної земельної ділянки, яка передана відповідно до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року, зареєстрованого у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 212; відшкодувати судові витрати.

В липні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали зустрічний позов до ПСП «Лан», в якому з урахуванням доповнень просили визнати недійсними договори оренди земельних ділянок: - укладений між ОСОБА_2 та ПСП «Лан» від 20 червня 2006 року про оренду земельної ділянки НОМЕР_8, площею 4,88 га, кадастровий номер НОМЕР_1, який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 8 серпня 2006 року за № 45; - укладений між ОСОБА_3 та ПСП «Лан» від 20 червня 2006 року про оренду земельної ділянки НОМЕР_7, площею 4,70 га, кадастровий номер НОМЕР_3, який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 167; - укладений між ОСОБА_4 та ПСП «Лан» від 20 червня 2006 року про оренду земельної ділянки НОМЕР_6, площею 4,88 га, кадастровий номер НОМЕР_4, який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 212.

Посилались на те, що на момент укладення оспорюваних договорів строк дії договорів оренди був узгоджений і становив 5 років, однак на момент реєстрації вказаних договорів службовими особами ПСП «Лан» без відома орендодавців були внесені виправлення до п. 8 договорів, а саме було виправлено строк оренди із 5 років на 25 років.

Вважаючи, що оспорювані правочини вчинені між ПСП «Лан» та відповідачами вчинені під впливом обману, просили визнати їх недійсними.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що вони не підписували договори оренди, що також є підставою для визнання їх недійсними.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2016 року позов ПСП «Лан» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування збитків задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ПСП «Лан» до 20 червня 2031 року у користуванні орендованою земельною ділянкою НОМЕР_8 площею 4,88 га, що розташована у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 26.12.2001 року на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути у користування ПСП «Лан» земельну ділянку НОМЕР_8 площею 4,88 га, що розташована у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 26.12.2001 року на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ПСП «Лан» до 20 червня 2031 року у користуванні орендованою земельною ділянкою НОМЕР_6 площею 4,88 га, що розташована у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 26.12.2001 року на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути у користування ПСП «Лан» земельну ділянку НОМЕР_6 площею 4,88 га, що розташована у відповідності до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 26.12.2001 року на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області. В іншій частині первісних позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПСП «Лан» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_7 площею 4,70 га, укладений 20 червня 2006 року між ОСОБА_3 та ПСП «Лан», зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 167. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись частково із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2, який за довіреністю також представляє ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову щодо зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні спірними земельними ділянками, що належать їм на праві власності, та просить відмовити у задоволенні цих вимог. Також просить скасувати рішення суду в частині часткової відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_2 щодо залишення в силі договорів оренди земельних ділянок: кадастровий номер НОМЕР_1 та кадастровий номер НОМЕР_4, і визнати недійсними: договір оренди земельної ділянки НОМЕР_8 площею 4,88 га, кадастровий номер НОМЕР_1, який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 8 серпня 2006 року за № 45, укладений між ОСОБА_2 та ПСП «Лан» від 20 червня 2006 року, та договір оренди земельної ділянки НОМЕР_6, площею 4,88 га, кадастровий номер НОМЕР_4, який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 212, укладений між ОСОБА_4 та ПСП «Лан» від 20 червня 2006 року. Посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги, заявили клопотання про допит свідків та призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи для з'ясування обставин визначення сторонами умов договору щодо строку дії оренди та підписання оспорюваного договору оренди ОСОБА_4

Представник позивача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та представника відповідачів ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково первісний позов, установив і правильно виходив з того, що ОСОБА_2, якому на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 26 грудня 2001 року, серія НОМЕР_2, належить земельна ділянка НОМЕР_8, площею 4,88 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, передана ним у користування ПСП «Лан» строком на 25 років відповідно до укладеного між ними договору оренди від 20 червня 2006 року, зареєстрованого у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 8 серпня 2006 року за № 45; та ОСОБА_4, якій на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26 грудня 2001 року, серія НОМЕР_5, належить земельна ділянкою НОМЕР_6, площею 4,88 га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, передана нею у користування ПСП «Лан» строком на 25 років відповідно до укладеного між ними договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року, зареєстрованого у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 212, чинять перешкоди орендарю ПСП «Лан» у користуванні вказаними орендованими земельними ділянками.

Враховуючи те, що ці відповідачі з 2013 року безпідставно утримують спірні земельні ділянки для власного використання та ведення сільськогосподарського виробництва, чим порушують права позивача, що виникли на підставі укладених з ними договорів оренди на користування орендованою землею, суд дійшов висновку про необхідність захисту його пра як законногоземлекористувача та зобов'язання ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не чинити перешкоди ПСП «Лан» до 20 червня 2031 року у користуванні орендованими земельними ділянками та повернути у користування ПСП «Лан» спірні земельні ділянки.

Відмовляючи за недоведеністю у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсними укладених між ними та ПСП «Лан» договорів оренди земельних ділянок, суд першої інстанції зазначив, що не було надано доказів щодо навмисного введення в оману і самого факту обману з боку ПСП «Лан», а також не знайшло підтвердження належними доказами посилання відповідачів на те, що ОСОБА_4 не підписувала оспорюваний нею договір оренди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі», визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону , підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленомузаконом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку (ст.35 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивльного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з висновком комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів № 283/286 від 30 травня 2016 року (а.с.16-30) у договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_2 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 08.08.2006 року за № 45 у пункті 8 розділу «Строк дії договору» первинно було виконано рукописний запис «25», в якому цифра «2» піддавалась обведенню іншою пастою кулькової ручки, без зміни первісного змісту запису. У договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_2 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 08.08.2006 року за № 45 з надписом у правому верхньому куту першої сторінки «Примірник КРФЦДЗК» первинно було виконано рукописний запис «25», який будь-яким змінам не піддавався. У договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_2 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 08.08.2006 року за № 45 з надписом у правому верхньому куту першої сторінки «Примірник ПСП «Лан» первинно було виконано рукописний запис «25», який будь-яким змінам не піддавався.

У договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_4 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18.10.2006 року за № 212 у пункті 8 розділу «Строк дії договору» первинно було виконано рукописний запис «25», в якому цифра «2» піддавалась обведенню іншою пастою кулькової ручки, без зміни первісного змісту запису. У договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_4 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18.10.2006 року за № 212 з надписом у правому верхньому куту першої сторінки «Примірник КРФЦДЗК» первинно було виконано рукописний запис «25», який будь-яким змінам не піддавався. У договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ОСОБА_4 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18.10.2006 року за № 212 з надписом у правому верхньому куту першої сторінки «Примірник ПСП «Лан» первинно було виконано рукописний запис «25», який будь-яким змінам не піддавався.

Встановити чи виконано підпис ОСОБА_4 у всіх трьох примірниках договору оренди експертизою не представилось можливим оскільки при порівнянні досліджуваних підписів від імені останньої була встановлена сукупність збіжних, індивідуальних ознак, яка свідчить про виконання цих підписів однією особою; вирішення питань ускладнювалось малим обсягом графічного матеріалу, який міститься у коротких досліджуваних підписах простої будови з ознаками незвичності їх виконання, а також недостатністю порівняльного матеріалу за його якістю та кількістю.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Обставини, на які посилались відповідачі в обгрунтування свого зустрічного позову про те, що службовими особами ПСП «Лан» без відома орендодавців були внесені виправлення до п. 8 договорів, а саме було виправлено строк оренди із 5 років на 25 років, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки висновком експертизи встановлено, що лише в примірниках договорів оренди, належних відповідачам, у п.8 договорів оренди земельних ділянок первинно було виконано рукописний запис «25», в якому цифра «2» піддавалась обведенню іншою пастою кулькової ручки, без зміни первинного змісту запису, проте у примірниках договору оренди, що знаходяться у ПСП «Лан» та у КРФЦДЗК такі обведення відсутні. Інших знім у тесті договорів не встановлено.

Допитані за клопотанням представника відповідачів ОСОБА_5 свідки: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції зазначили, що їм відомо про те, що відповідачі у даній справі не бажали укладати договори оренди з ПСП «Лан» на вказаний у оспорюваних договорах оренди строк - 25 років, а давали згоду лише на 5 років оренди, проте при підписанні ОСОБА_2 і ОСОБА_4 тексту договорів вони не були присутні, тобто вказані особи не підтвердили факту підроблення, внесення непогоджених з орендодавцями змін до оспорюваних договорів з боку орендаря.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 цих висновків суду та експертизи не спростували, клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи в суді першої інстанції не заявляли, тобто своїх тверджень не довели, що є їхнім процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

У задоволенні клопотання, заявленого в ході апеляційного перегляду справи представником відповідачів ОСОБА_5, про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи щодо належності ОСОБА_4 підпису договору оренди земельної ділянки НОМЕР_6 від 18.10.2016 року і витребування з Управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області заяв ОСОБА_4 з додатками, було відмовлено ухвалою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року.

Усі істотні умови спірних договорів були передбачені самими договорами та їх підписання сторонами договору ОСОБА_2, ОСОБА_4 відповідно та ПСП «Лан» свідчить про наявність волевиявлення сторін щодо укладання цього договору. Крім того, ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона не підписувала оспорюваний нею договір, натомість жодних доказів того, що він був підписаний іншою особою, не надала.

Не знайшло свого підтвердження і те, що в текстах оспорюваних вказаними особами договорів оренди землі було внесено виправлення або дописано цифру "2" до визначеного сторонами строку договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Суд перешої інстанції з дотриманням вказаних норм процесуального права обгрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не надали належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вони посилались як на підстави для визнання оспорюваних договорів оренди недійсними.

При цьому апеляційний суд враховує те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи відповідачами у суді першої інстанції під сумнів не ставився та не спростовувався, у висновку судово-почеркознавчої експертизи вказано, що при дослідженні використовувались надані судом зразки підписів ОСОБА_4, оригінали (по три примірники кожного) оспорених договорів оренди землі і документи з матеріалів справи з підписами ОСОБА_4, в тому числі надані останньою документи, що на її думку містять умовно-вільні зразки підпису.

Отже, недійсність оспорюваних ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договорів оренди не встановлена, а, відтак, діє презумпція правомірності правочину, яка цими відповідачами не спростована.

Відповідно до умов укладених між ними та ПСП «Лан» договорів оренди від 20 червня 2006 року орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування - оренду земельну ділянку, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, на строк - 25 років (а.с. 11-13, 15-17).

Згідно актів про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, долучених як додаток до оспорюваних договорів оренди, орендодавці передали належні їм спірні земельні ділянки ПСП «Лан»: ОСОБА_2 - 08.08.2006 року (а.с.13 зв.), а ОСОБА_4 - 18.10.2006 року (а.с.17 зв.).

Оскільки судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушують право позивача як орендаря на користування орендованими земельними ділянками, тому правомірно задоволені його вимоги про усунення перешкод ПСП «Лан» у користуванні орендованими земельними ділянками та зобов'язання повернути їх у його користування.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками та їх повернення, відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійними договорів оренди правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Доводи ОСОБА_2 та представника відповідачів ОСОБА_5 про незаконність оскаржуваного рішення і невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку колегії суддів, є необґрунтованими. Обставини, на які вони посилались в обгрунтування своїх доводів не доведені та не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції належно виконав свої процесуальні повноваження та обов'язки, передбачені ст.ст. 10, 11, 168, 179, 185, 189, 212 ЦПК України, вирішив спір по суті, сприяв реалізації сторонами свого права на судовий захист, гарантованого статтями 55, 124 Конституції України та передбаченого статтями 3, 4 ЦПК України, виконав свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процесу, доводи заявника про порушення прав відповідачів в ході розгляду справи судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене, тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, в тій частині, що оскаржується в апеляційному порядку, відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: