Справа № 146/1644/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" грудня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

8 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку успадкування за заповітом на спадкове майно, що належало ОСОБА_2, яка померла 2 листопада 2006 року в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 5,20 га, щзо розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, належну відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 000530, виданого Рожнятівською сільською радою 5 липня 2001 року ОСОБА_3, майновий пай КСП ім..Горького СТОВ «Зелений клин» с.Рожнятівка в сумі 878 гривень, належний відповідно до свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХХ № 0-18106, виданий 6 лютого 2006 року Рожнятівською сільською радою ОСОБА_3, грошові вклади в Томашпільському відділенні Ощадного банку, розміщені на рахунках № 057710-в сумі 560 гривень, № 4274-в сумі 1900 гривень, № 0479-в сумі 1791,03 гривень, належні ОСОБА_3..

Позов обгрунтовано наступним.

2 листопада 2006 року померла ОСОБА_2, яка за життя склала заповіт на імя позивачки, яким все своє майно заповіла їй.

Згідно рішення Томашпільського районного суду від 29 травня 2007 року, ОСОБА_1 оформила на своє імя належне ОСОБА_2 майно, на яке були наявні правовстановлюючі документи.

Позивачка вказує, що після смерті ОСОБА_2 не змогла оформити іншу частину майна, а саме те, що залишилося після смерті сестри останньої ОСОБА_3, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, тому і ОСОБА_2 не змогла належним чином оформити спадкове майно після смерті своєї сестри, хоча частину спадкового майна прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак голова Рожнятівської сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась 2 листопада 2006 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 2 листопада 2006 року в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно довідки виконкому Рожнятівської сільської ради, після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке залишилося їй після смерті її сестри ОСОБА_3; спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1; інших спадкоємців, передбачених ст.. 1261 ЦК України немає (а.с.13).

Згідно заповіту 28 серпня 2000 року, ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку (а.с.14).

Згідно рішення Томашпільського районного суду від 29 травня 2007 року, за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_2, померлій 2 листопада 2006 року (а.с. 10).

Як вбачається із матеріалів справи, на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були рідними сестрами, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.11, 15).

Згідно копії свідоцтва про смерть, 20 вересня 1996 року ОСОБА_3 померла (а.с.16).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 березня 1998 року, ОСОБА_2 є спадкоємицею майна ОСОБА_3 Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із грошових збережень у Томашпільському відділенні Ощадного банку (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, 5 липня 2001 року Рожнятівською сільською радою народних депутатів видано ОСОБА_4 державний акт на право приватної власності на землю у тому, що на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Рожнятівської сільської ради народних депутатів від 20 лютого 2001 року їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 5,20 га в межах згідно з планом, що розташована на території Рожнятівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7).

6 лютого 2006 року Рожнятівською сільською радою видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 018106, яка має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ім..Горького в СТОВ «Зелений клин» с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 19 лютого 2001 року, частка ОСОБА_4 визначена в розмірі 878 гривень або 0,047 відсотків (а.с.8).

Отже, ОСОБА_2 відповідно ст.. 534 ЦК УРСР (1963 року) прийняла спадщину, що залишилася після смерті своєї сестри ОСОБА_3, що складається із грошових вкладів.

Також убачається те, що спадкодавець ОСОБА_3 на час смерті не мала у власності ні земельного паю, ні майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, що пізніше стало спадковим майном, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) та майновий сертифікат на її імя видані після її смерті. Виникнення права власності на земельну частку та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства виникає саме з моменту видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) та майнового сертифікату.

Таким чином на день смерті ОСОБА_3 її сестра ОСОБА_2 не мала прав на земельний та майновий пай і, відповідно, як спадкоємець, не могла реалізувати право на його спадкування.

Однак, враховуючи те, що спадкування є безумовним, прийняття спадщини поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатись правом на спадщину та те, що в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі, суд уважає, що ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї сестри ОСОБА_3, тобто спадщину прийняла та набула прав та обовязків спадкодавця, тобто придбала спадщину.

Згідно довідки виконкому Рожнятівської сільської ради № 254 від 21 грудня 2016 року, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем залишилася ОСОБА_1; спадкове майно складається із майна, яке залишилося після смерті сестри спадкодавця ОСОБА_3 Інші спадкоємці відсутні (а.с. 36).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець майна спадкодавця ОСОБА_2 за законом, зверталася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на імя спадкодавця (а.с.17).

Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої 2 листопада 2006 року, не заведена (а.с. 22).

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 набула права та обовязки спадкодавця, тобто спадщина після смерті ОСОБА_2 належить їй, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, інший спадкоємці на спадкове майно ОСОБА_2 відсутні, тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку успадкування за законом на спадкове майно, що належало ОСОБА_2, яка померла 2 листопада 2006 року в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 5,20 га в межах згідно з планом, що розташована на території Рожнятівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право приватної власності на землю, виданий 5 липня 2001 року Рожнятівською сільською радою на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Рожнятівської сільської ради народних депутатів від 20 лютого 2001 року), майнового паю пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім..Горького в СТОВ «Зелений клин» с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області в розмірі 878 гривень або 0,047 відсотків (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 018106, виданий 6 лютого 2006 року Рожнятівською сільською радою 6 лютого 2006 року), грошових збережень з відповідними відсотками і всіма видами компенсаційних виплат, які зберігаються в філії № 2935/015 на рахунках № 0479, № 057710, № 4274.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5