Справа № 274/4438/14-ц
пр.№ 2/0274/33/16
Рішення

Іменем України

11.07.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Потапової Т.М., за участі секретаря Лободи В.Л., представників позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_4, Рейської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про скасування рішень сільської ради, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах недієздатної ОСОБА_1. Після часткової відмови від позовних вимог просить скасувати рішення Рейської сільської ради Бердичівського району № 80 від 15.08.2008 року про припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_1, передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,2108 га по вул.Леніна, 28 в с.Рея, скасувати рішення Рейської сільської ради Бердичівського району № 87 від 15.12.2009 року про передачу ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки розміром 0,2108 га по вул.Леніна, 28 в с.Рея, припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, скасувати державний акт № 647934 від 26.04.2010 року виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку розміром 0,2108 га по вул.Леніна, 28 в с.Рея Бердичівського району. Свої вимоги мотивує тим, що 3 липня

2007 року він (ОСОБА_2Є.), ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку № 28 по вул.Леніна в с.Рея Бердичівського району в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, 26.04.2010 року на підставі рішень № 80 та № 87 Рейської сільради про припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_1 та передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_4, остання отримала державний акт № 647934 на право власності на спірну земельну ділянку. Рішенням Бердичівського міськрайсуду від 08.11.2013 року свідоцтва про право на спадщину скасовані, тому відповідачка не є власником житлового будинку та втратила право на земельну ділянку, яку надано для обслуговування будинку. ОСОБА_1 з дитинства страждає на психічну хворобу, рішенням суду визнана недієздатною, не могла відмовитися від земельної ділянки, оскільки не мала обсягу повної цивільної дієздатності, також з нею не узгоджувалися межі земельної ділянки. У звязку з припиненням права власності на частину будинку припинилося право відповідачки на земельну ділянку.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з зазначених в заяві підстав.

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечила. Суду пояснила, що ОСОБА_1 добровільно відмовилася від земельної ділянки на її користь, вони разом пішли до сільської ради, де ОСОБА_1 написала заяву про відмову, а вона написала заяву про надання їй земельної ділянки розміром 0,20 га, сільська рада винесла рішення та вона приватизувала землю. На той час ОСОБА_1 не була недієздатною.

Представник Рейської сільської ради в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, будучи присутнім у попередніх судових засіданнях, проти скасування рішень Рейської сільської ради № 80 та № 87 заперечив, мотивуючи тим, що після смерті матері - ОСОБА_6, сільською радою було видано свідоцтво про право власності на будинок на спадкодавця, тоді поділили землю.

Заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

03.02.2006 року померла ОСОБА_6, яка була власником житлового будинку по вул.Леніна, 28 в с.Рея Бердичівського району на підставі свідоцтва про право власності від 15.03.2007 року.(а.с.8,59) ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які є дітьми спадкодавця і спадкоємцями першої черги за законом, 03.07.2007 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку кожний.(а.с.62,63,т.1)

Рішенням Бердичівського міськрайсуду від 08.11.2013 року свідоцтво про право власності на житло спадкодавця від 15.03.2007 року скасовано, також скасовані свідоцтва про право на спадщину всіх спадкоємців.(а.с.69-73,т.1)

Рішенням Рейської сільради № 67 від 11.08.2006 року виділені земельні ділянки розміром по 0,20 га кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_1, якими користувалася мати і які знаходяться біля житлового будинку.(а.с.164,165,т.1)

11.08.2008 року ОСОБА_1 написана заява голові Рейської сільради, в якій вона просить вилучити земельну ділянку розміром 0,20 га по вул.Леніна, 28.(а.с.61,т.1)

Рішенням Рейської сільської ради № 80 від 15.08.2008 року припинено право користування земельною ділянкою розміром 0,20 га під ОЖБ по вул.Леніна,28 в с.Рея ОСОБА_1 та виділено земельну ділянку розміром 0,20 га для ОЖБ по вул.Леніна, 28 в с.Рея ОСОБА_4.(а.с.64,т.1)

Рішенням Рейської сільської ради № 87 від 15.12.2009 року затверджено матеріали обміру земельної ділянки та передано ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,2108 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с.Рея, вул.Леніна, 28.(а.с.65,т.1) На підставі цього рішення 26.04.2010 року ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, кадастровий номер :04:004:0042.(а.с.66,т.1)

Згідно довідки МСЕК ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 18.01.2012 року(а.с.67,т.1) З 1956 року по 2011 рік ОСОБА_1 на обліку лікаря-психіатра не перебувала, з 03.03.2011 року перебуває з діагнозом розумова відсталість.(а.с.93,111,т.1) Рішенням Бердичівського міськрайсуду від 17.10.2011 року ОСОБА_1 визнано недієздатною, призначено опікуном ОСОБА_2.(а.с.28,т.1)

Як вбачається з матеріалів погосподарських книг Рейської сільскої ради площа земельної ділянки під житловим будинком № 28 по вул.Леніна в с.Рея Бердичівського району, який належав спадкодавцю ОСОБА_6, складає 0,40 га.(а.с.215-228,т.1) Після смерті спадкодавця (03.02.2006 року) рішенням Рейської сільради № 67 від 11.08.2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділено земельні ділянки розміром 0,20 га кожному. На час прийняття даного рішення не було оформлено право власності на житловий будинок за спадкодавцем та не отримано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок спадкоємцями.

Отже, коли ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 отримали свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку будинку кожний, земельна ділянка під будинком вже перебувала у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 залишалася без земельної ділянки під частиною спадкового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 домовилася з ОСОБА_1, що остання відмовиться від своєї земельної ділянки на її користь, в наслідок чого ОСОБА_1 написала заяву до сільської ради про вилучення земельної ділянки.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст.ст.1218,1225 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право власності або право користування на земельною ділянкою переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Спадкодавцем ОСОБА_6 за життя не було оформлено право власності на житловий будинок та земельну ділянку, проте згідно документації сільської ради вона користувалася земельною ділянкою площею 0,40 га для обслуговування житлового будинку по вул..Леніна, 28 в с.Рея. Отже, до її спадкоємців повинно перейти право користування земельною ділянкою в рівних частках, однак, ще до оформлення спадкових прав спадкоємцями земля була поділена між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, внаслідок чого після отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку спадкового будинку ОСОБА_4 залишилася без земельної ділянки.

Представники позивачки ствердили, що ОСОБА_1 з дитинства страждає на розумову відсталість, коли писала заяву про відмову від земельної ділянки, не усвідомлювала значення своїх дій, тому її заява є недійсною, не мала прийматися сільською радою, припинення її права на земельну ділянку згідно рішення сільської ради № 80 є незаконним.

Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на момент подачі заяви 11.08.2008 року про відмову від земельної ділянки вже була недієздатною. Встановлено, що з дня народження і до 2011 року вона не перебувала на обліку у лікаря-психіатра, поставлена на облік з 03.03.2011 року з діагнозом - розумова відсталість, група інвалідності встановлена 18.01.2012 року, особа визнана недієздатною 17.10.2011 року.

За клопотанням представника позивачки у справі була призначена судова психіатрична експертиза, яка не проведена, у звязку з неявкою ОСОБА_1 до експерта та відмовою представника від заявленого клопотання.

Окрім того, ОСОБА_1 зверталася до сільської ради 10.08.2006 року про виділення їй земельної ділянки, якою користувалася її мати.(а.с.165,т.1) Дану заяву ОСОБА_1 ніхто не оспорює, на підставі цієї заяви їй виділено земельну ділянку розміром 0,20 га рішенням сільради № 67 від 11.08.2006 року.

Отже, відсутні підстави вважати, що на момент подачі заяви про вилучення земельної ділянки 11.08.2008 року ОСОБА_1 була недієздатною.

Відповідно до статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є ... добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Згідно ч.ч.3,4 статті 141 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 11.08.2008 року звернулася з заявою до Рейської сільської ради про вилучення земельної ділянки розміром 0,20 га по вул.Леніна, 28 в с.Рея.

Відповідно до вимог статті 141,142 ЗК України та діючи в межах своєї компетенції, Рейська сільська рада ухвалила рішення № 80 від 15.08.2008 року про припинення права користування земельною ділянкою розміром 0,20 га для ОЖБ за адресою вул.Леніна, 28 в с.Рея, ОСОБА_1 за її згодою.

Таким чином, суд не вбачає підстав для скасування даного рішення в цій частині.

Проте, зазначеним рішенням вилучену у ОСОБА_1 земельну ділянку виділено ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, на час ухвалення рішення № 80 від 15.08.2008 року ОСОБА_4 мала право власності на 1/3 частину житлового будинку № 28 по вул.Леніна в с.Рея в порядку спадкування. Співвласниками даного будинку були спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Відповідно до чинного законодавства усі спадкоємці мали право на частину земельної ділянки пропорційно їх частини житлового будинку. Враховуючи загальний розмір земельної ділянки, яка перебувала у користуванні спадкодавця 0,40 га, кожному із спадкоємців мала бути виділена 1/3 частина земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.

ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку в розмірі 0,20 га, що перевищує її частку у праві власності на житловий будинок.

Таким чином, рішення Рейської сільської ради № 80 від 15.08.2008 року в частині виділення відповідачці земельної ділянки 0,20 га для обслуговування житлового будинку є неправомірним і підлягає скасуванню.

Рішенням Рейської сільської ради № 87 від 15.12.2009 року передано у

приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 0,2108 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Леніна, 28 в с.Рея, 26.04.2010 року на підставі цього рішення ОСОБА_4 отримала державний акт на дану земельну ділянку.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.(правова позиція ВСУ у справі № 6-67цс14 від 25.06.2014 року)

Відповідно до статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.(Правова позиція ВСУ у справі № 6-46 від 04.06.2014 року)

Державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.04.20110 року виданий ОСОБА_4 на підставі неправомірного рішення Рейської сільської ради № 87 від 15.12.2009 року, тому підлягає скасуванню.

Окрім того, після ухвалення рішення № 87 від 15.12.2009 року та отримання ОСОБА_4 26.04.2010 року державного акта на земельну ділянку, судовим рішенням від 08.11.2013 року скасовані свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі на 1/3 частину будинку ОСОБА_4. Із скасуванням свідоцтва про право на спадщину у сторін відсутній правовстановлюючий документ про право власності на спадковий будинок. Спірна земельна ділянка передавалася у власність відповідачці із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за відсутності права власності відповідачки на частину житлового будинку земельна ділянка не може використовуватись за цільовим призначенням.

Таким чином, суд вважає, що підлягає скасування не лише рішення сільської ради № 87 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_4, а також державний акт на право власності на земельну ділянку, який виданий на підставі зазначеного рішення.

Позивач просить припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, яку надано їй у власність, посилаючись на п.3 ч.1 статті 346 ЦК України та статтю 145 ЗК України, проте дані норми закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Порядок припинення права на землю регулюється гл.22 ЗК України.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені статтею 140 ЗК України. Такими підставами є

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Даний перелік підстав є вичерпаним.

Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як припинення права власності на майно, ЗК не передбачає.

Представником відповідачки подано заяву про застосування позовної давності у спорі, яка мотивована тим, що заяву про вилучення земельної ділянки розміром 0,20 га, на підставі якої прийнято рішення № 80 від 15.08.2008 року, підписувала особисто ОСОБА_1, яка не була на той час недієздатною. ОСОБА_2 було відомо про оформлення права власності на землю ОСОБА_4, про що свідчить його підпис у протоколі встановлення меж, та про отримання ОСОБА_4 державного акту в 2010 році.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Посилання представника відповідачки на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту прийняття рішень сільською радою та отримання державного акта на землю відповідачкою, оскільки позивачка та її законний представник знали про прийняті рішення з часу їх прийняття та отримання державного акта відповідачкою в 2010 році, суперечить нормам статті 261 ЦК України.

Суду не надано доказів про те, що ОСОБА_1 до її визнання недієздатною та її законний представник ОСОБА_2 знали про прийняті рішення сільської ради № 80 та № 87 у 2008-2009 роках та про отримання відповідачкою державного акта на земельну ділянку 26.04.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи спір про право власності на будинок по вул.Леніна, 28 в с.Рея між сторонами виник в січні 2011 року, рішенням Бердичівського міськрайсуду від 08.11.2013 року було скасовано право власності спадкодавця на цей будинок та свідоцтва про право на спадщину за законом, які були видані сторонам у справі. Спірні питання щодо права користування або права власності на земельні ділянки повязані з вирішенням спору про право власності сторін на спадковий будинок. На день розгляду позову судом спір про право власності сторін на житловий будинок триває, тому строк позовної давності про вирішення спору щодо земельної ділянки позивачем не пропущений.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_4, Рейської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про скасування рішень сільської ради, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Скасувати рішення Рейської сільської ради Бердичівського району Житомирської області № 80 від 15.08.2008 року в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,20 га для обслуговування житлового будинку за адресою: с.Рея, вул.Леніна, 28.

Скасувати рішення Рейської сільської ради Бердичівського району Житомирської області № 87 від 15.12.2009 року про передачу ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,2108 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с.Рея, вул.Леніна, 28.

Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 647934 на імя ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку площею 0,2108 га в с.Рея Бердичівського району, вул.Леніна, 28, кадастровий номер :04:004:0042, виданий на підставі рішення Рейської сільської ради № 87 від 15 грудня 2009 року.

В решті відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Потапова Т.М.