Провадження № 2/431/1633/2016
Справа № 431/5192/16-ц
19 грудня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області
у складі головуючого судді Форощука О.В.,
за участі секретаря Мозуль І.О.,
представника третьої особи ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Старобільської міської ради Луганської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
04.11.2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Старобільської міської ради Луганської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.
В обґрунтування свого позову позивачка ОСОБА_2 посилається на те, що шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано. Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 05.04.2014 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Батько дитини, відповідач ОСОБА_3, не приймав і не приймає участі у вихованні і спілкуванні з донькою. Не цікавиться її життям і фактично бачив її декілька разів. Відповідач не тільки не приймає участі у вихованні доньки, але й не сплачує аліменти на її утримання протягом останніх двох років. Вона має на меті організувати для своєї дитини відпочинок за кордоном з метою розширення світогляду дитини, спрямувати дитину на розвиток її історичних і культурних цінностей інших народів, однак не може отримати згоди на такі поїздки від відповідача. А тому вона вважає, що його дії суперечать інтересам дитини, в результаті чого дитина позбавлена тих можливостей, про які вона вказала раніше. Вона вважає, що згідно із діючим законодавством України, яке регулює даний вид правовідносин, вона має право на отримання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна зі своєю дитиною, без згоди та супроводу батька.
Просила суд надати дозвіл дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з нею матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на строк три роки, а саме з 04 листопада 2016 року по 04 листопада 2019 року, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, в своїй заяві просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Своїх заперечень суду не надав. Від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи і про причини неявки до суду.
Представник третьої особи ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти викладених позовних вимог, надавши до суду висновок органу опіки та піклування Старобільської РДА.
Справа розглянута у відсутності відповідача на підставі наявних доказів.
За згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав.
Як було встановлено в судовому засіданні, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб розірвано, що підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду м. Луганська.
Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини І-ЕД №060473, де в графі мати вказана ОСОБА_2, а в графі батько вказаний ОСОБА_3.
На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
На підставі викладеного та керуючись п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України», ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224, 294 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Старобільської міської ради Луганської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити в повному обсязі.
Надати дозвіл дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з нею матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на строк три роки, а саме з 04 листопада 2016 року по 04 листопада 2019 року, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя О.В.Форощук