У х в а л а

іменем україни

29 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, подану його представником ОСОБА_2, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство внутрішніх справ України, Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в :

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнено з Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_3 1876,93 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Стягнено з Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_3 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди скасовано, в цій частині вимог відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, врахував глибину та тривалість моральних страждань позивача, який втратив здоров'я в результаті вчиненого відносно нього злочину та змушений докладати зусилля для організації свого життя. Враховуючи, що ОСОБА_4, який визнаний винним у вчиненні вказаного злочину за вироком суду, перебував у трудових відносинах з Дніпропетровським міським управлінням ГУМВС України в Дніпропетровській області, яке знаходиться в процесі ліквідації, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення суми моральної шкоди з Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди та відмовляючи в цій частині вимог, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження витрат на лікування та проїзду до лікарні.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, поданою його представником ОСОБА_2, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство внутрішніх справ України, Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко