Справа № 219/4209/16-ц
Провадження № 2/219/2356/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Шевченко Л.В.,

при секретарі Брагіній М.В.,

сторони по справі не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

27.04.2016 року позивач ПАТ «Універсал Банк» в особі представника звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.03.2008 року у розмірі 2 795,34 доларів США. В обґрунтування позову вказує, що 13 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») був укладений Кредитний договір № CL20976, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 15 029,70 доларів США на придбання авто. Відповідач зобовязався прийняти, належним чином використати та повертати позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, умовах надання а погашення кредиту та графіка, а також сплачувати відповідну платню за користування кредитом.

В якості забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору, між банком та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу від 13.03.2008 року. Також, в якості забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору 13.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № CL20976-Р, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору в повному обсязі як існуючих в теперішньому часі, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору та обовязки щодо сплати грошових коштів, та станом на 09.12.2015 року борг відповідача за кредитом та відсотками складає 2 795,34 доларів США. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 1 378,00 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 до судового засідання не зявилася. 14.09.2016 року (вх. № ЕП-3009) надіслала заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про розгляд справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправленням та через оголошення у пресі (газета «Урядовий курєр», випуск № 136 від 22.07.2016 року).

30.08.2016 року та 14.09.2016 року на електронну адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.6 ст.205 ЦПК України, оскільки її батько - відповідач ОСОБА_1 помер 22.05.2016 року, а вона, через проведення АТО, не приймала ніякої спадщини після смерті батька.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надана суду доказі у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» в особі керівника відділення 031 Київської філії № 2 ВАТ «Універсал Банк» з однієї сторони, та ОСОБА_1, з іншої сторони, був укладений кредитний договір за № CL20976, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти у розмірі 15 029,70 доларів США на придбання автомобіля: марки HYUNDAI, модель ACCENT, а останній в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (арк.с.15-24).

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва.

Відповідно витягу зі статуту ПАТ «Універсал Банк» (нова редакція) (п.1.1 загальних положень), Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», що існував у формі відкритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2009 від 22.06.2009 року) було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (арк.с.60-63).

В п.3.1.2 кредитного договору зазначено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті кредитор надає кредит шляхом банківського переказу коштів на поточний рахунок позичальника у валюті кредиту. При цьому позичальнику відкривається поточний рахунок у гривні та на всю суму отриманого кредиту в іноземній валюті позичальник зобовязується здійснити купівлю валюти у кредитора національної валюти та зрахувати її в повному обсязі на свій поточний рахунок. Згідно виписки особового рахунку від 13.03.2008 року, ВАТ «Універсал Банк» надав ОСОБА_1 на його рахунок кредит у сумі 15 029,70 доларів США (75 899,99 гривень) (арк.с.8). 13 березня 2008 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти відповідно до кредитного договору № CL20976 у сумі 15 029,70 доларів США (75 899,99 гривень), що підтверджується меморіальним ордером № 0710007USD000001 (арк.с.9).

Відповідно п.п.2.2, 2.4 кредитного договору проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту. За користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення.

Згідно п.п.5.1, 5.2 договору погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється у валюті кредиту у формі щомісячних платежів, що включають погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів.

Також, в якості забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, між відповідачем та ВАТ «Універсал Банк» був укладений договір застави транспортного засобу від 13.03.2008 року (арк.с.25). Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 17487440 свідчить про вчинення обтяження заставу рухомого майна на автомобіль HYUNDAI, модель ACCENT номер державної реєстрації АН 8251 ОС (арк.с.29).

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутня заява відповідача, якою б він інформував банк про припинення дії договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 умов договору, 13.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» в особі керівника відділення 031 Київської філії № 2 ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № CL20976, згідно якого поручитель зобовязалася відповідати за невиконання боржником ОСОБА_1 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № CL20976 від 13.03.2008 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (пункт 1.1). Згідно п.1.3-1.4 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною (арк.с.38-40).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі, що передбачено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на протязі вказаного у договорі строку позичальник ОСОБА_1 не мав простроченої заборгованості по кредиту за період з 13.03.2008 року по 10.05.2014 року (арк.с.5-7), тобто фактично до моменту проведення антитерористичної операції в Донецькій області та визначення непідконтрольною державі України території м. Єнакієве. З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 10.07.2008 року позивач нараховував відповідачу ставку підвищеного відсотка з 38,25 до 51%.

Відповідно до Договору поруки № CL 20976 від 13.03.2008 року Поручитель засвідчує, що йому відомі всі умови Кредитного договору і він погоджується з ними, зокрема сума Основного договору -15029,70 USD. Вказана сума дорівнює еквіваленту 75899,99 за курсом НБУ на день укладення Основного договору; 12,75% річних розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів% 38,25% - розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів; термін виконання зобовязань Боржника 0 не пізніше 15.02.2015 року, якщо згідно Основного умов договору не буде застосовано інші терміни виконання таких зобовязань. Відповідальність Боржника та Поручителя є солідарною.

Пунктом 2.1. цього договору передбачено, що Кредитор не вправі змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Пунктом 4.2 договору поруки передбачено, що поруки припиняється із припиненням всіх зобовязань Боржника за основним договором, що забезпечується порукою.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 2 ст. 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено в договорі поруки.

За змістом частини четвертої ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк за правилами ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, що зазначено в ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 Цивільного кодексу України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя.

При цьому, під виконанням сторонами основного зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання - це не зміст кредитного договору, а існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Отже, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку повного виконання зобов'язання по кредитному договору позичальником, а саме з 15.02.2015 року.

До позовної заяви додано реєстр рекомендованих поштових відправлень, у тому числі на адресу ОСОБА_2 30.12.2015 року, однак суду не надано з якорю вимогою позивач звертався до відповідача поручителя. Крім того, навіть якщо застосовувати шестимісячний строк з дати строку повного виконання зобовязань з 15.02.2015 року, то позивачем пропущений строк повідомлення поручителя про необхідність виконання зобовязань за договором поруки. Також суду надано не підписаний як позивачем, так і відповідачем додаток до Кредитного договору від 14.03.2008 року, без номеру, а тому фактично визначити який процент за користування кредитом був встановлений для сплати позивачу неможливо. Також неможливо встановити підстави для застосування позивачем підвищеного відсотка в 51%, якщо з розрахунку вбачається відсутність простроченої заборгованості.

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Даний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 6- 53цс14, який є обов'язковим для всіх судів України відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Статями 608, 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що у зв'язку зі смертю боржника припиняється лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися в наслідок його смерті.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи(боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Рішенням у справі № 759/14250/16-ц встановлено факт смерті 22.05.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієво Донецької області. На підставі вказаного рішення 26.10.2016 року Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано Свідоцтво про смерть 22 травня 2016 року ОСОБА_1 серії І-БК № 374780 (арк.с.168).

Судом зясовувалося питання щодо спадкоємців (правонаступників) позивача.

В частині позовних вимог до ОСОБА_1 слід закрити провадження у справі у звязку з його смертю.

Виходячи зі змісту ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Тобто на поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов'язанням.

Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Таким чином, на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване у договорі поруки.

Відповідач брав на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_1 Оскільки відповідач ОСОБА_1 помер і позивачем не надано доказів про наявність правонаступника за його зобов'язаннями, а відповідач згоди на поручительство щодо інших осіб не давав, тому договір поруки вважається припиненим.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання спадщини спадкоємцями, як і докази щодо надання поручителем згоди на поручительство щодо інших осіб - спадкоємців, підстави для стягнення з відповідача заборгованості померлого позичальника відсутні.

Під час розгляду справи на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2, згідно якої її батько відповідач ОСОБА_1 22.05.2016 року помер у м. Єнакієве, на підтвердження чого надала копію свідоцтва про смерть останнього (арк.с.168). Також вона просила закрити провадження по справі посилаючись на п.6 ст.205 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з положеннями частин 1, 3 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Пунктом 32 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Маючи відомості про смерть позичальника позивач не просив суд витребувати докази у нотаріуса чи залучити інших співвідповідачів (спадкоємців).

При цьому з договору поруки не вбачається, що він зберігає свою дію у разі зміни боржника.

З урахуванням вищевикладеного, в задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 553, 554, 559,608, 1218, 1282 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення ухвалено суддею 01.11.2016 року. Вступну та резолютивну частини рsшення проголошено в судовому засіданні 01.11.2016 року. Повне рішення оформлено та підписано 04.11.2016 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Шевченко