Справа № 444/1254/16-ц
Провадження № 2/444/669/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа : Орган опіки та піклування - Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 батько неповнолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, не цікавиться долею сина, та не займається його вихованням. Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з мамою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка займається його вихованням. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.07.2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Позивач зазначає, що звернулася з заявою до органу опіки і піклування по встановлення доцільності позбавлення батька ОСОБА_2, батьківських прав.

Зазначає, що Сихівська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, розглянула заяву та матеріали позивачки про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

19.11.2015 року був наданий відповідний висновок органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації в якому повідомлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 12.10.2015 р. № 3-С-31056/АП/С, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, який проживає в с. Зашків Жовківського району Львівської області, відносно дитини, ОСОБА_3, 2006 р.н., який проживає з матір'ю.

У зв'язку з чим позивач звернулась до суду та просить позбавити відповідача ОСОБА_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до адресу суду заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи в судове засідання, не з»явився, однак представник третьої особи направила до суду клопотання у якому просить розглядати дану справу за відсутності представника органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. Просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 164 ч. 1 ч. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_2, є батьком ОСОБА_3.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.07.2009 року, шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до копії акту складеного комісією ЛКП «Старий Сихів» у складі : майстрів ж/ф ЛКП «Старий Сихів» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 10.09.2015 року, зі слів сусідів склали даний акт про те, що за адресою АДРЕСА_1, проживають без реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з мамою ОСОБА_1 про, що підтверджують сусіди.

Відповідно до копії довідки про неотримання аліментів виданої гр. ОСОБА_1 № 2588 від 11.11.2015 року, у тому, що вона дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_2 у період з 08.09.2008 по 11.11.2015 року, згідно з виконавчим листом № 2-2290, що видав Сихівський районний суд м. Львова від 14.10.2008 року.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 47 від 19.11.2015 року, враховуючи пояснення матері, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 19.11.2015 р. № 24, оскільки ОСОБА_2, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, не переживає за його навчання, здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує, не з'явився на засідання комісії, хоча належним чином був повідомлений, керуючись ст. 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", комісія з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні дитини, підвищенні рівня її знань та оздоровлення дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 10,11,57,60,88,208,209,212-215,226-229 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, відносно сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подаються апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мікула В. Є.