АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючогои судді Пилипчук Л.І.

суддів Карнауха П.М., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, який уточненив та заявив з позивачем ОСОБА_6 у листопаді 2015 року, до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 8 876,28грн. і моральної шкоди в сумі 10 000грн. на користь ОСОБА_7 і 5000грн. на користь ОСОБА_6

Позовні вимоги обгрунтовували тим, що шкода заподіяна в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 18.10.2013 року з вини відповідача. Оскільки згідно висновку експетного автотоварознавчого дослідження №188 від 25 червня 2014 року вартість належного ОСОБА_2 автомобіля УАЗ, днз ВІ 8694 АС, становить 22 018,58 грн., а страховою компанією ПрАТ «Українська пожежно-страхова коммпанія», в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача, виплачено страхове відшкодування в сумі 13 842,30 грн., просили різницю між розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою стягнути з відповідача, як винної в ДТП особи, а також 500 грн. франшизи та 200 грн. витрат на виготовлення пошкоджених номерних знаків. /а.с.215 т.1/

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 франшизу в розмірі 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального права, що регулюють правовідносини відшкодування шкоди, просив рішення в частині відмови у стягненні на його користь з відповідача матеріальної шкоди в сумі 8376,28 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким вказану суму стягнути з відповідача.

Вважає, що з урахуванням норм ст.ст.1166,1187,1194 ЦК України йому, як потерпілому, відповідач має відшкодувати в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, без врахування зношеності майна .

Відповідач ОСОБА_4 оскаржив рішення в частині відмови суду першої інстанції передати пошкоджене майно, яке не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, та розмір стягнутої правової допомоги.

Зазначає, що оскільки він заявив письмове клопотання про передачу ушкоджених запчастин, які вказані у протоколі огляду та позначені літерою «Е», має право вимагати ці деталі.

Вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивача правової допомоги у розмірі 2 410,74 грн., оскільки позивач не надав розрахунок таких витрат та не підтвердив їх відповідними доказами.

Заперечує стягнення 243,60 грн. судового збору. Враховуючи, що позов задоволено лише на 8,16%, стягненню підлягає 28,04 грн. (343,60грн.(сплачених при зверненні до суду) х 8,16% ).

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року о 15 годині ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі у м.Кремечуці на перехресті вулиць Хорольська-Щорса, не надав переваги у русі по головній дорозі автомобілю УАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6 та допустив із ним зіткнення. Внаслідок чого автомобіль УАЗ, належний позивачу ОСОБА_2, отримав механічні пошкодження.

Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11 листопада 2013 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, і накладено стягнення у вигляді штрафу./а.с.7/

Згідно страхового полісу №АС/7009515 від 04 жовтня 2013 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 застрахована у ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» строком до 17 жовтня 2014 року. /а.с.75/

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 25 червня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, складає 12 193,83грн., а вартість відновлювального ремонту 22018,58 грн./а.с.10/

Відповідно до Звіту з оцінки транспортного засобу від 04 грудня 2013 року коефіцієнт фізичного зносу автомобіля УАЗ, державний номер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_2, становить 0,66%. /а.с.98/

На підставі зазначеного висновку та звіту страхова компанія відповідача сплатила позивачу 13 842,30 грн. страхового відшкодування (вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу за мінусом франшизи) за квитанцією від 06 лютого 2014 року на рахунок ТОВ «АІС-Кременчук», яке здійснювало ремонт автомобіля. /а.с.103/

Частково задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 500 грн. франшизи та 1500 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено заподіяння йому шкоди у більшому розмірі, ніж виплачено страхове відшкодування.

Проте такий висновок місцевого суду є помилковим.

Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхової суми, визначеної у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п.12.1 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до норми ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 25 червня 2014 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, складає 12 193,83грн., а вартість відновлювального ремонту 22 018,58грн./а.с.10/ Таким чином, зазначена сума є розміром спричиненої ОСОБА_2 шкоди в розумінні ст.ст. 1166,1192 ЦУК України.

Згідно зі звітом з оцінки транспортного засобу №9781/231 від 04.12.2013 року коефіцієнт фізичного зносу автомобіля УАЗ 3163-030, д.н.з.ВІ 8694 АС становить 0,66%./а.с. 98/ Однак, у додатку №2 Ремонтної калькуляції вказано, що при визначенні вищезазначеної вартості відновлювального ремонту автомобіля враховані нові запчастини та деталі, які підлягали заміні, а також вартість робіт по заміні та фарбуванню деталей автомобіля, до якого коефіцієнт зносу автомобіля не застосовується.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 3 п.14 постанови №4 Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини. У тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Отже, позивач мав право на відшкодування відповідачем шкоди у розмірі різниці між реальним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та сплаченим страховим відшкодуванням. Однак при визначенні такої суми до стягнення з урахуванням висновку експертного дослідження колегія суддів виходить з того, що різниця між вартістю відновлювального ремонту, визначеного експертним дослідженням, та страховим відшкодуванням становить 8 176,28грн. ((22 018,58 -13 842,30 = 8176,28 грн.), тоді як фактично понесені витрати позивача на відновлення автомобіля згідно Акту виконаних робіт, наряду замовлення та квитанцій про оплату становлять в загальні сумі 20 498,61грн., тобто позивач додаткового до страхового відшкодування витратив на відновлювальний ремонт 6656,31 грн., тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Доводи представника відповідача щодо сумнівності як доказів та виключення їх як таках з числа доказів, а саме акту виконаних робіт №Q від 18.08.2014 року на суму 20498,60грн., виданого ТОВ «АІС-Кременчук», - колегія суддів визнає неспроможними, оскільки вказаний акт разом з актом прийому-передачі дорожньо-транспортного засобу від 23.10.2013р., платіжним дорученням від 06 лютого 2014 року про перерахування страхового відшкодування на суму 13 842,30 грн., квитанціями банку від 12.03.2015 та від 28.05.2015 про сплату за ремонт відповідно 5000 грн. та 1656,31грн., рахунком-фактурою від 29.12.2013р. підтверджують фактичні витрати позивача на ремонт автомобіля, які є меншими визначеного експертним дослідженням. / а.с. 103 т.1, а.с.52-55 т.2/

Відповідач не спростував належними та допустимим доказами встановлені в апеляційній інстанції фактичні витрати позивача на відновлювальний ремонт автомобіля. Його доводи ґрунтуються на власних припущеннях та розрахунках, які не можуть бути прийняті судом як доказ при визначенні суми відшкодування.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_4 в апеляційній інстанції не заперечував висновок експертного дослідження, яким визначено вартість матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту, тому цей висновок є належним та допустимим доказом розміру заподіяної позивачу шкоди.

Місцевий суд, посилаючись на норми ст.ст.1166, 1187, 1192,1194 ЦК України, дійшов помилкових висновків щодо відсутності підстав для відшкодування матеріальної шкоди, що становить різниць між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням. Тому колегія суддів скасовує рішення районного суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_4 на користь позивача матеріальної шкоди та ухвалює в цій частині нове рішення про стягнення 6656,31 грн.

При цьому колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині вимог передачі йому пошкоджених частин автомобіля, які не можуть використовуватися за призначенням та у протоколі огляду позначені літерою «Е»(заміна)/а.с.11 т./

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу за відсутності розрахунку таких витрат колегія суддів визнає неспроможними.

Враховуючи, що у матеріалах справи наявна квитанція на оплату правової допомоги адвоката ОСОБА_3 в розмірі 5 000 грн., за відсутності розрахунку таких витрат, місцевий вірно визначив до відшкодування граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», виходячи з 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі в судовому засіданні, що становить 275 хв. або 2410,74 грн.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг сторін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3,4, ст.ст.314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційній скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6656,31 грн. (шість тисяч шістсот пятдесят шість грн. 31 коп.) у відшкодування матеріальної шкоди.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 після відшкодування шкоди деталі, що підлягали заміні згідно ремонтної калькуляції від 22.06.2014 року, а саме: фару передню розбиту, крило переднє праве (деформація з ізломом), бампер передній (порушена цілісність), решітка радіаторна (порушена цілісність), бачок омивача (порушена цілісність), підсилювач бамперу переднього (деформовано), кронштейн підсилювача бамперу переднього (деформовано), панель поперечна наружна передня (деформовано в правій частині)

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної карги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ ОСОБА_9

ОСОБА_10

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1