У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Жашківське автотранспортне підприємство - 17141» про визнання договору дійсним та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 вересня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги. На виконання умов зазначеного договору позивачем було перераховано відповідачу 1 620 707 грн 92 коп. Відповідно до п. 2 зазначеного договору відповідач зобов'язаний повернути на рахунок позивача отримані кошти до 28 вересня 2010 року. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2011 року позов ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з відповідача задоволено повністю, але воно не виконано. Також 12 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: адмінбудівля літ. «А»; гараж-майстерня літ. «Б»; КТП літ. «Г»; адмінбудинок літ. «Д»; майстерня з побутовими приміщеннями, складом і прибудовами літ. «П», «Т», «п», «Е»; склад з підвалом літ. «З»; профілакторій із котельнею і підвалом літ. «К»; бензозаправка літ. «Л»; профілакторій з прибудовою літ. «М», «м»; кладова літ. «С»; адмінбудинок літ. «А»; гараж літ. «Б»; битовка (незавершене будівництво) літ. «Н»; вбиральня літ. «Ж»; криниця літ. «Х»; огорожа літ. № 1, 2; вимощення літ. «І». Вказані нежитлові будівлі та споруди (комплекс) є власністю відповідача і належать йому на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого 16 червня 2006 року виконавчим комітетом Жашківської міської ради. Вартість предмета іпотеки визначено в розмірі 200 тис. грн. Крім того, позивач зазначав, що при укладенні договору іпотеки сторонами було дотримано вимоги закону щодо змісту договору та зазначення істотних умов, але вказаний договір укладено в неналежній формі, тобто в простій письмовій формі, в той час, як закон вимагає нотаріального посвідчення. Водночас, позивач зазначав, що відбулося повне виконання основного договору (на забезпечення якого укладався договір іпотеки), однак відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо нотаріального посвідчення договору іпотеки, що в свою чергу унеможливлює оформлення права власності на зазначену нерухомість у встановленому законом порядку.

У зв'язку з вказаним позивач просив суд: визнати дійсним договір іпотеки, що був укладений 12 грудня 2007 року; визнати за ним право власності на предмет іпотеки - нежитлові будівлі та споруди (комплекс), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: адмінбудівля літ. «А»; гараж-майстерня літ. «Б»; КТП літ. «Г»; адмінбудинок літ. «Д»; майстерня з побутовими приміщеннями, складом і прибудовами літ. «П», «Т», «п», «Е»; склад з підвалом літ. «З»; профілакторій із котельнею і підвалом літ. «К»; бензозаправка літ. «Л»; профілакторій з прибудовою літ. «М», «м»; кладова літ. «С»; адмінбудинок літ. «А»; гараж літ. «Б»; битовка (незавершене будівництво) літ. «Н»; вбиральня літ. «Ж»; криниця літ. «Х»; огорожа літ. № 1, 2; вимощення літ. «І»; стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Розглядаючи справу, суд правильно встановив, що спірний договір іпотеки не був нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку.

Крім того, суд правильно врахував, що предметом спірного договору іпотеки є все майно відповідача (цілісний майновий комплекс) і визнання права власності на це майно за позивачем позбавить інших акціонерів частки майна цього підприємства, а також може негативно вплинути на права та інтереси інших кредиторів.

Водночас суд правильно виходив із того, що до моменту звернення до суду з позовом не відбувалось ні повного, ні часткового виконання спірного договору іпотеки.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Демяносов

А.В.Маляренко