УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення факту припинення трудових відносин,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення факту припинення трудових відносин.

Виходячи з прохальної частини поданої до суду заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд: «Встановити факт припинення трудових відносин між Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), з 01 січня 2004 року».

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. ( ч.1 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 2 Кодексу законів про працю України визначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. (ч.1 ст.3 Кодексу законів про працю України)

Законодавство про правцю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. (ст.4 Кодексу законів про працю України)

Порядок реєстрації трудових договорів між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю, визначений КЗпП України, постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2009 року № 1168 «Деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» , та Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджений наказом Міністерства праці і соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. (ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення факту припинення трудових відносин, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки за своєю правовою природою відносини, які виникли між ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2, є трудовими, тому захист порушених прав та інтересів заявника, як працівника, має здійснюватись у спосіб визначений Кодексом законів про працю України, що зумовлює звернення до відповідного місцевого загального суду в порядку позовного провадження, з дотриманням положень ст.ст. 232, 233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст. 256, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення факту припинення трудових відносин.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я