Справа № 477/566/16-ц
Провадження № 2/477/472/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний представник Миколаївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2 Миколаївської обласної ради,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:

Грейгівська сільська рада Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області,

відділ Держгеокадастру Вітовського району Миколаївської області,

Вітовська районна державна адміністрація Миколаївської області,

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті 15 червня 2011 року її матері ОСОБА_6 право власності на ? частину земельної ділянки, загальною площею 4,50 га, розташованої в межах Грейгівської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона, як спадкоємець за законом першої черги, не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки не представила належні правоустановлюючі документи на майно, а також в звязку з наявністю інших спадкоємців.

Посилаючись на те, що вона як спадкоємець за законом прийняла спадщину, але через зазначені обставини не може її оформити в нотаріальному порядку, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі та участі позивачки, а позов задовольнити.

Інші учасники про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін та інших учасників, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 народилися 10 квітня 1994 року, а її мати, відповідно до свідоцтва про народження, була ОСОБА_7 (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки одружилася з громадянином ОСОБА_8 і після одруження змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 33).

В той же час, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 жовтня 2009 року вона була позбавлена батьківських прав відносно дітей, в тому числі і відносно позивачки ОСОБА_1 також (а.с. 9-10).

15 червня 2011 року ОСОБА_6 померла і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 4,50 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка їй належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 037279, виданого Жовтневою (нині Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області 26 листопада 2002 року.

Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є її діти: ОСОБА_1, тобто позивачка, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Вони прийняли спадщину, оскільки на час смерті спадкодавці були неповнолітніми, що визначено ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Виходячи з положень ст. 1267 ЦК України щодо рівності часток у спадщині кожного спадкоємця, то слід дійти висновку, що зазначені спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_6 мають право на спадкування по ? частині спадкового майна кожен.

Інших спадкоємців цієї ж черги судом не встановлено.

В той же час, при зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини ОСОБА_1 отримала письмове роз'яснення про неможливість оформлення спадщини на своє ім'я через відсутність належним чином оформлених правоустановлюючих документів.

Як з'ясувалося, оригінал державного акту, який підтверджував право власності померлої ОСОБА_6 (ОСОБА_7В.) на земельну ділянку був втрачений за невідомих обставин.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку можлива за представлення правоустановлюючих документів, оформлених належним чином.

Але з лютого 2014 року законодавчо виключена можливість отримання дублікатів державних акті на земельні ділянки, у зв'язку з новим порядком оформлення прав власності на землю шляхом видачі та реєстрації відповідних свідоцтв, за яким виключена можливість підтвердження таких прав спадкодавця через звернення спадкоємців до реєстраційних органів.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що у позивачки відсутня можливість отримати оригінал правовстановлюючого документу у позасудовому порядку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, земельна ділянка належала ОСОБА_6 і це майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто, виходячи з позовних вимог позивачці у справі в порядку спадкування за законом в розмірі 1/4 частини спадкового майна.

Враховуючи, що позивачка має право на 1/4 частину спадщини, але іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на цю частину нерухомості в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 15 червня 2011 року, на 1/4 частину земельної ділянки, площею 4,50 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка їй належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 037279, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 26 листопада 2002 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко