У Х В А Л А

Справа № 183/5900/16

№ 2-з/183/131/16

18 листопада 2016 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

в провадженні судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, в якому позивач просить: припинити право спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки нежитлового вбудованого приміщення загальною площею 77,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ, Дніпропетровської обл., вул. Бєлої Зіни, буд. 2; припинити право спільної сумісної власності та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири №38, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, просп. Карла Маркса, буд. 113 в житловому будинку літ. А-6, кв.38, яка складається з: 1-коридор, 2,3- житлові, 4-кухня, 5-ванна, 6- туалет, 7- кладова, балкон, загальна площа 52,36 кв.м, житлова площа 30,4 кв.м; визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Піонерській за №18 у місті Новомосковську Дніпропетровської області, загальна площа якого складає 64,7 кв.м., житлова- 18,8 кв.м., що розташований на земельній ділянці 1035 кв.м. держфонду (1000 кв.м - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер -04-017-0083, 35 кв.м - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер -04-017-0084); визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63.4 кв.м.

Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 грудня 2016 року.

17 листопада 2016 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову у справі, отриману головуючим суддею у справі 18 листопада 2016 року, відповідно до якої остання просить заяву про забезпечення позову розглянути за участю сторін та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 63.4 кв.м. Заява обґрунтована тим, що право власності на вищевказаний обєкт нерухомого майна зареєстровано за відповідачем, але на теперішній час між сторонами виник спір з приводу поділу вказаного майна. Відповідачу стало відомо, що позивач має наміри розпорядитись вказаним майном, шляхом відчуження спірного майна на користь третіх осіб, про що свідчить договір, укладений позивачем 01 жовтня 2016 року із ФОП ОСОБА_3, що унеможливить подальший захист прав відповідача, як співвласника, утруднить чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду за результатами розгляду даної цивільної справи і невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується, в тому числі і накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву суд пересвідчився, що між сторонами, шлюб між якими станом на момент розгляду справи не розірвано, дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, яке з урахуванням свідоцтва про шлюб та відомостей, вказаних в отриманій судом Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71229014 від 24 жовтня 2016 року, придбане під час шлюбу та обсяг позовних вимог відповідає обсягу забезпечення позову.

Водночас, нормами п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України визначено захід забезпечення позову у вигляді арешту, який накладається на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. В той час, як згідно з отриманою судом Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71230066 від 24 жовтня 2016 року вбачається, що майно, на яке позивач просить накласти арешт - квартира АДРЕСА_3, загальною площею 63.4 кв.м. належить позивачу ОСОБА_2 (реєстраційний номер 2313887).

Внаслідок викладеного в задоволенні заяви відповідача про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов