АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 672/243/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2410/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Спірідонової Т.В., Талалай О.І.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

його представниці ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року,

встановила:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що 19 вересня 2008 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 93880 грн. на строк до 19 вересня 2028 року. Відповідач зобовязався повернути банку кредит, сплатити позивачеві проценти за користування кредитними коштами та комісію у строки і порядку, встановленими цим договором. ОСОБА_1 не виконав обовязків за кредитним договором, унаслідок чого станом на 17 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 209 310 грн. 01 коп., яка складається з 115 980 грн. 63 коп. неповернутого кредиту, 69 829 грн. 86 коп. процентів, 13 294 грн. 28 коп. комісії за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 9 955 грн. 24 коп. штрафу (процентна складова).

У звязку з цим, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 209 310 грн. 01 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав грошового зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого виникла вказана заборгованість.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 19 вересня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HMGWGA, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 93880 грн. на строк до 19 вересня 2028 року включно під 1,67% на місяць (20,04% річних).

В силу п. 2.3.1 кредитного договору з 1 лютого 2009 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в односторонньому порядку збільшило розмір процентної ставки до 2,08% на місяць (24,96% річних).

Сторони домовились, що ОСОБА_1 сплачує банку винагороду за резервування ресурсів (комісію) в розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів.

ОСОБА_1 мав повернути банку кредит, сплатити йому проценти і комісію щомісячними платежами відповідно до Графіка погашення кредиту (додаток № 2 до кредитного договору). Період сплати визначений сторонами з 19 по 24 число кожного місяця.

При порушенні ОСОБА_1 строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, останній зобовязався сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Також сторони визначили, що у разі порушення ОСОБА_1 термінів оплати, в тому числі оплати ним заборгованості у неповному обсязі, на 120 календарних днів строк повернення кредиту, процентів, винагороди (в повному обсязі) є таким, що настав у останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів (п. 8.1.2 кредитного договору).

15 травня 2012 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за якою розмір кредиту збільшено до 132 184 грн. 37 коп. При цьому починаючи з 15 травня 2012 року ОСОБА_1 мав погашати заборгованість за договором ануїтетними платежами у розмірі 2 944 грн. 37 коп. на місяць.

З жовтня 2013 року ОСОБА_1 не виконує належним чином грошового зобовязання за кредитним договором. Станом на 17 лютого 2016 року його заборгованість за кредитним договором становила 199 104 грн. 77 коп., з яких 115 980 грн. 63 коп. неповернутий кредит, 69 829 грн. 86 коп. проценти, 13 294 грн. 28 коп. винагорода за резервування ресурсів (комісія).

Крім того, банк нарахував відповідачеві штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 9 955 грн. 24 коп.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором здійснено ОСОБА_1 22 жовтня 2013 року.

Отже, у відповідності до п. 8.1.2 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, тобто з 28 лютого 2014 року. Саме з цього моменту в позивача виникло право вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати всіх нарахованих платежів.

Цей висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 29 червня 2016 року (справа № 6-1188цс16).

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав грошового зобовязання за кредитним договором.

Умови кредитного договору (а.с. 8-13) і наданий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості (а.с. 4-7) є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобовязання, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість за договором.

Заборгованість за комісією обчислена банком відповідно до п.п. 4.1-4.6, 8.1 кредитного договору. Посилання ОСОБА_1 на неправильність цього розрахунку не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору (п.п. 5.1, 8.4) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Одночасно, пунктом 5.3 кредитного договору передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором, більш ніж на 30 днів.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

Разом із тим, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявляло вимог до ОСОБА_1 про стягнення пені, тому твердження останнього про застосування до нього подвійної відповідальності не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27