АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України, третя особа: Державне підприємство «Цуманське лісове господарство», директор Державного підприємства «Цуманське лісове господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12491/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України, третя особа: ДП «Цуманське лісове господарство», директор ДП «Цуманське лісове господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що виявлені порушення, за які ОСОБА_2 було оголошено догани, не стосувалися конкретно останнього, а відповідно до посадових інструкцій стосувалися головного бухгалтера та інших осіб. А відтак, дисциплінарна відповідальність, яка могла бути підставою для застосування відповідачем положень ст. ст. 36, 147 КЗпП України відсутня. Також зазначає, що ОСОБА_2 було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одні й ті ж порушення. Звертає увагу на те, що в порушення вимог ст. 149 КЗпП України ОСОБА_2 не було повідомлено під розписку про дисциплінарне стягнення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

КарманськийВ.Б. та Клименко Н.С. в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Багацький Є.Г. в інтересах ДП «Цуманське лісове господарство» проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання директор ДП «Цуманське лісове господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до трудового контракту від 14 травня 2014 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду директора ДП «Цуманське лісове господарство». Термін дії контракту з 15 травня 2014 року до 14 травня 2015 року (а.с.10-18).

Згідно з додатковою угодою до контракту, укладеною між ОСОБА_2 та Державним агентством лісових ресурсів України від 20 березня 2015 року, термін дії контракту продовжено ще на 1 рік, тобто до 14 травня 2016 року (а.с.19).

На підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 16 червня 2015 року № 27-вд було створено комісію для проведення перевірки окремих питань організації та ведення бухгалтерського обліку в ДП «Цуманське лісове господарство» за період з 01 січня 2014 року по 01 червня 2015 року.

За результатами роботи комісії, на підставі складеної нею довідки від 18 червня 2015 року про перевірку стану бухгалтерського обліку та достовірності звітності по ДП «Цуманське лісове господарство», враховуючи допущені порушення в роботі ДП «Цуманське лісове господарство» було видано наказ Державного агентства лісових ресурсів України від 08 липня 2015 року № 189 «Про стан ведення бухгалтерського обліку, достовірність звітності та стан дебіторської і кредиторської заборгованості на підприємствах Волинського, Закарпатського та Тернопільського обласних управлінь лісового та мисливського господарства», яким доручено кадровій службі підготувати проект наказу про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27 липня 2015 року №351-к на підставі відібраних пояснень, ОСОБА_2 було оголошено догану за недостатній контроль фінансово-господарської діяльності підприємства (а.с.84).

У подальшому, на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 01 липня 2015 року № 35-вд також було створено комісію, якою проведено оцінку діяльності підприємства щодо законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавчих актів та планів з питань фінансово-господарської діяльності і збереження активів за період діяльності ДП «Цуманське лісове господарство» з 01 квітня 2014 року по 01 липня 2015 року.

За результатами проведеної перевірки, на підставі складеної комісією довідки до аудиторського звіту щодо оцінки діяльності ДП «Цуманське лісове господарство» стосовно законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавчих актів та планів з питань фінансово-господарської діяльності і збереження активів від 11 липня 2015 року, враховуючи допущені порушення в роботі ДП «Цуманське лісове господарство», Державним агентством лісових ресурсів України видано наказ від 14 серпня 2015 року №209 «Про результати планових аудитів державних підприємств, що належать до сфери управління Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства», яким доручено кадровій службі підготувати проект наказу про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом від 21 серпня 2015 року №399-к, на підставі відібраних пояснень, ОСОБА_2 було оголошено догану за недостатній контроль за фінансовою та виробничо-господарською діяльністю підприємства (а.с.85-86).

Волинське обласне управління лісового та мисливського господарства звернулося до Голови Державного агентства лісових ресурсів України з листом від 04 вересня 2015 року №995 про припинення з ОСОБА_2 трудових відносин у зв'язку із порушенням умов контракту, порушеннями в роботі підприємства.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 14 вересня 2015 року №427-к ОСОБА_2 звільнено з посади директора ДП «Цуманське лісове господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства на підставі підпункту «а» п. 26 контракту за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом за п.8 ст. 36 КЗпП України (а.с.87-88).

02 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного агентства лісових ресурсів України, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази від 27 липня 2015 року №351-к, від 21 серпня 2015 року №399-к та від 14 вересня 2015 року №427-к Державного агентства лісових ресурсів України, поновити його на посаді директора ДП «Цуманське Лісове Господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства з 14 вересня 2015 року та стягнути з Державного агентства лісових ресурсів України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дня незаконного звільнення до моменту винесення рішення суду про поновлення на роботі.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

При цьому, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивача було звільнено з роботи з дотриманням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року №12-рп/98 щодо офіційного тлумачення ч.3 ст. 21 КЗпП України акцентовано увагу на те, що незважаючи на ці (які містить ст. 9 КЗпП України) та інші застереження, що містяться у Кодексі законів про працю України та інших актах трудового законодавства України і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це як правило тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо.

Таким чином, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору - контракту.

Пунктом 8 статті 36 КЗпП України визначено, що підставою припинення трудового договору є підстави, зазначені в контракті.

П.п. «а» п. 26 Контракту, укладеного з позивачем, чітко визначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної влади, до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання Керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом.

При цьому під систематичним невиконанням обов'язків мається на увазі неодноразове, повторне (друге) невиконання чи неналежне виконання обов'язків.

Зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України.

Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в ст. ст. 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення пп. 4, 8 ст. 36, ч. З ст. 40, ч. З ст. 41, ст. ст. 40, 41 КЗпП України та враховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом ( п.8 ст. 36 КЗпП України), а не у зв'язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, норми ч. З ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 23.01.2013 року у справі № 6-127цс12.

З урахуванням зазначених вимог чинного законодавства, доводи апеляційної скарги про безпідставність і необґрунтованість зазначення підпункту «а» п. 26 Контракту при звільненні позивача за відсутності його вини та її ступеню є помилковими виходячи з наступного.

Відповідно до розділу 2 контракту «Права та обов'язки», а саме п. 6, керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань передбачених законодавством, Статутом чи Положенням про об'єднання, підприємство, установу, організацію та цим контрактом.

Не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що в ДП «Цуманське лісове господарство» відповідальність за ведення бухгалтерського обліку несе головний бухгалтер та бухгалтерія.

Вказане посилання позивача спростовується пунктом 6 контракту, п. 6.3 Статуту ДП «Цуманське лісове господарство» та ч.3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»

Так, відповідно до ч.3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» встановлено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Аналіз наведених актів дає підстави для висновку, що працівники бухгалтерії несуть відповідальність перед керівником підприємства, а останній - перед органом управління майном.

З викладеного вбачається, що за час перебування ОСОБА_2 на займаній посаді було встановлено порушення ст. 8 та ст.10 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Факти виявлення вищевказаних порушень підтверджується доданою до матеріалів справи копією довідки про перевірку стану бухгалтерського обліку та достовірності звітності по державному підприємству «Цуманське лісове господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства, яка була проведена на виконання наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 16 червня 2015 року №27-вд (а.с.24-35).

Крім того, перевірка яка проводилась на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 01 липня 2015 року №35-вд, встановила ряд порушень виробничо-господарської діяльності підприємства, зокрема на підприємстві не було дотримано вимоги наступних нормативно-правових актів: Правил пожежної безпеки в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2014 року №278; Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Держкомлісгоспу, затверджених наказом Держкомлісгоспу від 22 листопада 2010 року №403; Правил поліпшення якісного складу лісів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №724); Правил рубок головного користування; Санітарних правил в лісах України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року №555; Порядку спеціального використання лісових ресурсів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року №761; Тимчасової інструкція з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Держлісагентства України затвердженої наказом Держлісагентства від 27 червня 2012 року №202.

Вказані порушення знайшли своє підтвердження в довідці до аудиторського звіту щодо оцінки діяльності державного підприємства «Цуманське лісове господарство» Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства стосовно законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавчих актів та планів з питань фінансово-господарської діяльності і збереження активів (а.с.37-80).

Зазначені випадки носять чисельний та системний характер, вони детально описані у довідці до аудиторського звіту щодо оцінки діяльності ДР «Цуманське лісове господарство» стосовно законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавчих актів та планів з питань фінансово-господарської діяльності і збереження активів від 11.07.2015 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10, що його було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за одні і ті ж порушення, які допущені протягом одного періоду є також безпідставними та такими, що спростовуються довідками про результати перевірок, згідно яких зазначено порушення різних нормативно-правових актів.

Крім того, слід зазначити, що позивач звільнений на підставі пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП, а умови укладеного ним контракту контракту не передбачають застосування заходів дисциплінарного чи громадського стягнення перед його розірванням.

Позивач помилково ототожнив своє звільнення, яке відбулось на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, з урахуванням притягнення його до дисциплінарної відповідальності зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за ч. 3 ст. 40 КЗпП України, в той час як п.8 ч.1 ст.36 КЗпП є самостійною підставою для розірвання трудового договору у формі контракту та не є заходом дисциплінарного стягнення, визначеного ст.147 КЗпП України.

Викладеними вище обставинами, які підтверджуються належними та допустимими доказами, доведено, що за час перебування ОСОБА_2 на посаді мало місце порушення умов трудового контракту та вимог законодавства про працю.

В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Врахувавши, що визначені відповідачем у контракті підстави його дострокового припинення є доведеними в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача є законним, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не було повідомлено під розписку про дисциплінарне стягнення, як такі що спростовуються матеріалами справи.

Так, матеріали справи містять копії оскаржуваних наказів, які містять підписи ОСОБА_2 про ознайомлення з їх змістом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль