Справа № 199/5756/16-ц
13.12.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
судді Скрипник О.Г..
секретарі Свіріній Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно,-
У серпні місяці 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позову зазначив, що його батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право власності на земельну ділянку та побудували домоволодіння за адресою: вул. Таганрозька 115, м. Дніпропетровськ, дата завершення будівництва якого 1962 рік, дата зведення сараю, погребу, уборної і навісу 1961 рік, проте право власності на домоволодіння не зареєстрували.
03 вересня 1960 року помер батько позивача - ОСОБА_3.
14 жовтня 2005 року померла мати позивача ОСОБА_4, після якої залишилася спадщина у вигляді домоволодіння №115 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.
15 жовтня 2002 року мати позивача ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все рухоме і нерухоме майно, що їй належить, чи буде належати, заповіла позивачу ОСОБА_1
Позивач зазначає, що він звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4, проте постановою державного нотаріуса від 06.07.2016 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на домоволодіння №115 по вул.Таганрозькій в м. Дніпропетровську.
Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності на домоволодіння №115 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після померлої 14.10.2015 його матері ОСОБА_4.
В судове засідання позивач не зявився, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що 02 червня 1960 року між ОСОБА_4 та відділом комунального господарства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до пяти виключно жилою площею не більше 60 кв.м.
Згідно технічного паспорту на домоволодіння №115 по вул. Таганрозькій в м.Дніпропетровську, домоволодіння займає 474 кв.м. земельної ділянки, будинок включає у себе дві квартири, загалом чотири кімнати жилою площею, які загалом становлять 44,2 кв.м., дата за завершення будівництва домоволодіння 1962 рік, дата зведення сараю, погребу, уборної і навісу 1961 рік.
03 вересня 1960 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.09.1960 зареєстрованим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актова запис №795.
14 жовтня 2005 року померла мати позивача ОСОБА_4,що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.05.2005 зареєстрованим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1884.
15 жовтня 2002 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 яким все рухоме і нерухоме майно, що їй належить, чи буде належати, заповіла позивачу ОСОБА_1.
Довідкою Голови квартального комітету №1, виконкому Амур-Нижньодніпровської ради м.Дніпропетровська, від 24.03.2016 встановлено, що ОСОБА_4 дійсно проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 14.02.1969 по день смерті 14.10.2005, також зазначено, що ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав за вказаною адресою з 15.01.1973.
Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса від 06.07.2016 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на домоволодіння №115 по вул.Таганрозькій в м. Дніпропетровську.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.
Як розяснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику встравах про захист права власностіта інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК ). Проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нанерухоме майно та їх обтяжень».Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину, як майнове право (об'єкт спадкування) на виникнення права власності на спадкове майно як на і обєкт нерухомого майна.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки в той час регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.
Зазначений нормативно-правовий акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004.
Норми ст.ст. 128-129 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для визначення моменту виникнення права власності на нерухоме майно не встановлюють його залежність від часу державної реєстрації відповідного правочину.
Так, як позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права в іншому порядку, крім судового, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими.
Керуючись ст.ст.. 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 60, 215-218, 224-228 ЦПК України, суд
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння №115 по вул. Таганрозькій у м. Дніпропетровську, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_4.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник