Справа № 761/9769/16-ц
Провадження № 2/761/4338/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська Страхова Група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу),-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 1 786,30 грн. та судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2014 о 18.20 год. по вул. Щербакова в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Daewoo, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та «Suzuki», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої власнику автомобіля «Suzuki», д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_3 була завдана матеріальна шкода, розмір якої, згідно калькуляції становить 2447,61 грн. Винним у ДТП визнано ОСОБА_2

Вказує, що оскільки станом на момент скоєння ДТП автомобіль «Suzuki», д.н. НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ») за договором страхування (автокаско) № 28-1102-13-00190 від 17.09.2013, ПрАТ «СК «УСГ» за заявою страхувальника виплатила в порядку ст. 1191 ЦК України страхове відшкодування у розмірі 1786,30 грн. При цьому, позивач вказує, що після виплати страхового відшкодування до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за завдані збитки на суму 1786,30 грн.

За таких обставин, позивач, посилаючись на те, що ним відшкодовано потерпілій в ДТП особі суму страхового відшкодування у розмірі 1786,30 грн. а також, з урахуванням положень ст.1191 ЦК України, ст.993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.27 Закону України «Про страхування» просив позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову не подавав.

У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.07.2014 о 18.20 год. по вул. Щербакова в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Daewoo, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та «Suzuki», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої власнику автомобіля «Suzuki», д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_3 була завдана матеріальна шкода у розмірі 2 447,61грн., що підтверджується довідкою ВДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та відомостями № 9416000, сформовані АІПС ДТП станом на 31.07.2014 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6,7).

Винним у скоєні ДТП, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 15.08.2014 у справі № 761/22654/14-п визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідача у справі), у зв'язку з порушенням ним п.13.1 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.8).

Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки станом на момент скоєння ДТП автомобіль «Suzuki», д.н. НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1102-13-00190 від 17.09.2013 (а.с.14-24) потерпіла у ДТП особа - ОСОБА_3 26.07.2014 звернулася до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.28).

Розмір матеріальної шкоди, згідно калькуляції від 28.07.2014, рахунку ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» № 0008362 від 28.07.2014, складає 2447,61 грн. (а.с.9, 10).

Відповідно до страхового акту № ДККА-38682 від 01.08.2014, складеного страховою компанією ПрАТ «СК «УСГ» розмір страхового відшкодування становить 1786,30 грн. (а.с.25).

Позивач на виконання умов договору страхування, відповідно до рахунку ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» № 0008362 від 28.07.2014, на підставі страхового акту ПрАТ «СК «УСГ» № ДККА-38682 від 01.08.2014 та розрахунку суми страхового відшкодування від 01.08.2014 перерахувала на рахунок ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» страхове відшкодування у розмірі 1786,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням ПрАТ «СК «УСГ» №17976 від 01.08.2014 (а.с.27).

Частиною 1 ст.22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою

Згідно з ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст.8 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96 із змінами, визначено, що страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Вказана норма кореспондується з положенням ст.979 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

Відповідно до вимог ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). За змістом вказаних норм, при суброгації, нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора, потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодованої шкоди у розмірі 1786,30 грн.

При цьому, суд звертає увагу на тому, що посилання позивача на ст. 1191 ЦК України (регрес) є помилковими, оскільки підставою заявленого позивачем позову є не право регресної вимоги, що виникає у страховика із виплатою за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів(ст. 1191 ЦК України), а вимога про стягнення з винної особи сплаченого страхувальнику страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування (ст. 993 ЦК України).

У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавала шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Відповідні роз'яснення містяться в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Судові втрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК, ст.ст. 993, 1187 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Українська Страхова Група» грошові кошти в розмірі 1786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) гривень 30 копійок, судові витрати в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок, всього 3 164 (три тисячі сто шістдесят чотири) грн. 30 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: