У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації м. Львова, Орган опіки та піклування Бережанської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 30 травня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2012 року між ними розірвано. У шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідачка виховання сина доручила позивачу, після чого дитина стала проживати разом з ним та його теперішньою дружиною, яку дитина називає мамою, а відповідачка зовсім усунулася від виховання дитини. Протягом останніх місяців поводить себе дивно, має регулярні емоційні зриви, влаштовує скандали на вулиці та переслідує його, через специфіку роботи може вживати наркотичні або психотропні речовини. Позивач просив позбавити відповідача батьківських прав.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації м. Львова, Орган опіки та піклування Бережанської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов