Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» до ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Подільськвибухпром», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Оксі Банк» (далі - ПАТ «Оксі Банк») звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи його тим, що 13 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільськвибухпром» (далі - ТзОВ «Подільськвибухпром») та ПАТ «Оксі Банк» було укладено кредитний договір з відкриттям відновлюваної кредитної лінії на суму 700 000 грн з кінцевою датою погашення кредиту 10 липня 2015 року і сплатою 23 % річних. 30 січня 2014 року до кредитного договору укладено додатковий договір № 1, яким викладено графік погашення кредиту у новій редакції.

13 липня 2012 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконанням ТзОВ «Подільськвибухпром» в повному обсязі усіх його обов'язків, що виникли з кредитного договору від 13 липня 2012 року.

Позивач вказував, що позичальник своїх обов'язків за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 12 серпня 2015 року утворилася заборгованість позичальника перед банком, яка складається з: 410 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 100 822 грн 89 коп. заборгованість за відсотками, 153 846 грн 91 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

19 серпня 2015 року банком на адресу ОСОБА_3 надсилалася вимога про погашення заборгованості, проте була залишена без реагування.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 664 769 грн. 80 коп. та судовий збір.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Оксі Банк» просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що 13 липня 2012 року між ТОВ «Подільськвибухпром» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено договір з відкриттям відновлювальної кредитної лінії на суму 700 000 грн з кінцевою датою погашення кредиту 10 липня 2015 року зі сплатою 23 % річних.

Відповідно до п. 4.2.3. кредитного договору, позичальник зобов'язується своєчасно здійснювати сплату нарахованих процентів за користування кредитом та комісійної винагороди в порядку та на умовах, передбачених договором. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, не пізніше п'ятого календарного дня місяця, наступного за звітним, а також в день повернення кредиту (п. 5.2 кредитного договору).

30 січня 2014 року до кредитного договору укладено додатковий договір №1, яким викладено графік погашення кредиту у новій редакції.

13 липня 2012 року між ПАТ «Оксі Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ТОВ «Подільськвибухпром» в повному обсязі усіх його обов'язків, що виникли з кредитного договору від 13 липня 2012 року.

Відповідно до п. 6.1. договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох років з дня закінчення строку кредитного договору, але в будь-якому разі припиняє свою дію не раніше припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що порука ОСОБА_3 припинилась на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк, направивши 16 червня 2014 року вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 30 днів, змінив строк виконання основного зобов'язання та не пред'явив позов до поручителя протягом шести місяців, звернувшись з позовом лише 02 вересня 2015 року.

Проте погодитись із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Договором поруки від 13 липня 2012 року встановлено, що він діє протягом трьох років з дня закінчення строку кредитного договору,але в будь-якому разі припиняє свою дію не раніше припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором (п. 6.1. договору).

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 10 липня 2015 року.

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 16 червня 2014 року вимогу про усунення порушень (дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів).

Таким чином, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений договором поруки строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом трьох років, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-3цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України суди попередніх інстанцій на зазначені вище положення закону не звернули; не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, дійсних прав і обов'язків, які випливають з договору поруки, та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки банк звернувся до суду з позовом до поручителя з дотриманням трирічного строку, передбаченого договором поруки.

За таких обставин рішення та ухвала судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М.Фаловська