У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Воздвиженського О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Перепелиці Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Слобожанське скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на дії державного виконавця Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, заінтересована особа ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ПАТ «Банк Форум» на дії державного виконавця Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, заінтересована особа ОСОБА_1.

Як вбачається з постанови державного виконавця Макаренко Д.С. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21 червня 2016 року прийнятої у виконавчому провадженні №50638116, підставою для повернення виконавчого документа слугувало відсутність можливості встановлення майна боржника на яке можна звернути стягнення.

Дії державного виконавця Макаренко Д.С. по винесенню постанови про повернення виконавчого документа від 21 червня 2016 року є незаконними у звязку з чим і зазначена постанова підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Рішення набрало законної силу у звязку з чим було видано виконавчий лист, який згодом, було предявлено до виконання до Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Розділом IV Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження», цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обовязковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та обєктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, між іншим, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Таким чином, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_1 знаходиться будинок 17а розташований по вул.Леніна в смт.Карнаухівка м.Дніпродзержинськ і який знаходиться в іпотеці у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим

майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця,

згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання

боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення

своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими

кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно

для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання

іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути

боржник або майновий поручитель.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено порядок виникнення, застосування і пріоритет іпотеки.

Згідно вказаної статті іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду,

застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі

договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя

виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до

закону.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є

дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення

строку дії іпотечного договору. ( Частина статті 3 із змінами,

внесеними згідно із Законом N 3273-IV ( 3273-15 ) від 22.12.2005)

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно

до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею

вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами,

права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно

зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет

окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно

виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет

над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та

реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених

іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих

у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на

передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної

реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме

майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у

черговості їх державної реєстрації.

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

2. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

3. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

4. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

5. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

6. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

7. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

З урахуванням того, що кожне рішення суду ухвалене іменем України підлягає виконанню, з метою не допущення порушення положення статті 13 Конвенції, яка гарантує право кожному, чиї права і свободи, порушуються, на ефективний засіб юридичного захисту, який би забезпечував, зокрема, відшкодування за порушене право, приймаючи до уваги, що у разі звернення стягнення на заставне майно і отримання коштів сума яких перевищуватиме заборгованість за договором на виконання якого було укладено договір іпотеки, ПАТ «Банк Форум» набуде право на задоволення своїх вимог, оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.208-210, 383-389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на дії державного виконавця Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області, заінтересована особа ОСОБА_1, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21 червня 2016 року у виконавчому провадженні ВП 50638116 - неправомірними.

Визнати постанову державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21 червня 2016 року у виконавчому провадженні ВП 50638116 незаконною.

Зобов'язати Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2010 року по справі № 2/1239/10.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя О.Л.Воздвиженський