Справа № 536/2208/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Курбановій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

В позові зазначено, що 07.04.2015 року близько 18 години начальник відділу охорони ПАТ КФ «Рошен» ОСОБА_2 та охоронники ОСОБА_3 і ОСОБА_4, знаходячись біля прохідної кондитерської фабрики по вул. Жовтнева, 57 в місті Кременчуці, безпричинно стали бити позивача руками по різних частинах тіла, збили з ніг та продовжували побиття ногами коли він знаходився в лежачому положенні. Внаслідок побиття позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садни в правій скроневій ділянці, гематоми верхньої губи, крововиливів на слизовій оболонці ясна та щоки справа, синця на внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, садна на задній поверхні правого ліктьового суглоба, які згідно висновку судово-медичного експерта № 398 від 30.04.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

На місце події була викликана машина швидкої медичної допомоги, якою позивача було доправлено до приймального відділення Кременчуцької ЦРЛ та госпіталізовано в неврологічне відділення, де він знаходився на стаціонарному лікуванні з 07.08.2015 року по 15.04.2015 року. На лікування ним було витрачено 797,01 грн. які необхідно стягнути з відповідачів.

Окрім цього вказаними протиправними діями відповідачами позивачу була заподіяна моральна шкода в розмірі 45000 грн.

Так, позивач переніс фізичний біль та тяжкі моральні переживання у звязку з ушкодженням здоровя, душевні страждання, які йому були заподіяні протиправною поведінкою відповідачів, він тривалий час знаходиться у стресовому стані внаслідок психологічного впливу після зазначеної пригоди. Також, діями відповідачів було принижено його гідність, так як позивачу соромно перед своїми співробітниками, які були присутні.

Згідно зі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1190 ЦК України «Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим».

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь 797,01 грн,

матеріальної шкоди та 45 000.00 гри. - моральної шкоди.

Позивач та його представники позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що 07.04.15 року приблизно о 08 год. 57 хв. на службовому моніторі відеоспостереження він побачив, що громадянин зовнішні схожий на нашого колишнього колегу ОСОБА_1 напроти службової автостоянки нашого товариства вийшов з автомобіля ВАЗ-2110 темного кольору зі спойлером на задній кришці багажника і попрямував у бік автомобіля колишнього керівника нашого товариства; не дійшовши декілька метрів до авто колишнього керівника товариства ОСОБА_1 декілька раз показав на нього рукою звертаючись у бік вищезгадуваного автомобіля ВАЗ-2110 темного кольору. Приблизно о 9-00 год. ранку того ж дня до КПП нашого товариства підійшов гр. ОСОБА_1. З його поведінки було явно видно, що він перебуває у нетверезому стані, від нього був чутний характерний запах алкоголю, неадекватно реагував при спілкуванні, лице було червоне. Він вимагав зустрічі з майстром дільниці охорони ОСОБА_2, на що йому було повідомлено. ОСОБА_1 відповів, в образливих по відношенню до ОСОБА_2 висловлюваннях, що буде його чекати. Перебуваючи на місці, ОСОБА_1 декілька разів на протязі 50-ти хвилин ображав; - весь колектив дільниці охорони, - керівника дільниці охорони, - інших співробітників товариства, тобто мали місце неодноразові повторювані образи. Приблизно о 09 год. 47 хв. до ОСОБА_1 вийшов керівник охорони та пішов з ним на вулицю. Приблизно о 09 год. 50 хв. керівник охорони повернувся, за ним слідом йшов ОСОБА_1, який чіплявся до нього та чітко не міг зазначити що він хоче. Почувши відмову від наміру подальшого з ним спілкування ОСОБА_1, образивши керівника, пішов з території товариства.

ОСОБА_1 увесь цей час намагався спровокувати керівника охорони та нас з черговим особисто на якісь можливі протиправні дії відносно нього, тому увесь цей час вони поводились з ним чемно, та на усі його провокації не піддавались

Приблизно о 16-50 год. зі службового монітору відеоспостереження він побачив, що на службову автостоянку товариства заїхав автомобіль зовнішні схожий на "Мерседес-Бенс" темного кольору та через дві хвилини переїхав на протилежний бік дороги напроти других в'їзних воріт території товариства і перебував на цьому місці близько 40 хвилин.

Приблизно о 17 год. 27 хв. із нього вийшов якийсь чоловік та попрямував до місця входу міжнародних дитячі-екскурсій. Він зобов'язаний був перевірити хто це і що він там робить. Згідно розпорядження керівника, співробітники дільниці охорони товариства мають право виходити за територію прохідної фабрики, з метою здійснення візуального контролю за станом порядку прилеглої території товариства. Прийшовши на місце він побачив, що цією людиною є ОСОБА_1 з накинутим па голову капюшоном.

Побачивши його він намагався сховати своє обличчя та залишився на місці, а він пішов доповісти про це своєму керівнику. Повернувшись на КПП він дізнався, що ОСОБА_1 сів до того самого авто, з якого вийшов.

У звязку з тим, що неодноразово, три рази на протязі одного дня - 07 квітня 2015 року позивач зявлявся на територію підприємства у нетверезому стані, вів себе зухвало та агресивно. Керівник охорони попрохав його разом з черговим охоронником ОСОБА_4 та разом з ним провести колишнього керівника товариства до його особистого авто на стоянці, де воно зазвичай перебуває увесь день.

Приблизно о 17 год. 41 хв. керівник товариства та керівник охорони разом вийшли з території товариства, попрямували у бік авто керівника товариства, розташованого на автостоянці, а вони вдвох залишились стояти біля центрального входу у товариство. В цей час вони побачили, що з правого переднього місця автомобіля НОМЕР_1 зеленої кольору вийшов ОСОБА_1 та прискоривши крок попрямував у бік авто керівника товариства. Керівник охорони та керівник товариства сіли на передні сидіння у авто керівника товариства. Підійшовши до авто керівника ОСОБА_1 почав погрожувати у їх бік, почав смикати двері авто намагаючись їх відкрити, кричав щоб керівник вийшов з автомобіля. Після цього ОСОБА_1, з невідомою метою, приблизно на відстані 30-40 см. до бампера авто керівника товариства встав до нього обличчям та щось викрикував та у доволі недвозначній формі жестикулював сидячим в авто керівникам та фізично не давав автомобілю рушити з місця. Він та охоронник ОСОБА_4, з метою недопущення подальшої ескалації, не порушення ОСОБА_1 правопорядку у громадському місці та невчинення ним будь-яких можливих протиправних дій у майбутньому, підійшли до нього. Підійшовши до нього він побачив, що позивач ще більше нетверезий ніж вранці і у чемній формі почав його умовляти надати можливість проїзду автомобілю керівника. На це ОСОБА_1 відповів нецензурною лайкою (матом) у його адрес та фізичною розправою. ОСОБА_1 почав їх провокувати.

Увесь цей час руки позивача знаходились у кишенях його куртки і він мав побоювання, що можливо у нього при собі можуть знаходитись якісь заборонені у обігу предмети чи речі, які можуть завдати шкоди як йому у першу чергу, так і іншим оточуючим, включаючи випадкових. За таких обставин, побачивши, що умовляння на ОСОБА_1 не діють, він спробував відвести його у бік від авто керівника взявши його під руку.

Відходячи у бік позивач раптово спробував завдати йому удар долонею правої руки з зажатим у неї невідомим предметом темного кольору та наніс удар зжатою у кулак лівої руки в область щелепи,

Одночасно з цим, ОСОБА_1 схопив його за комір зимового форменого одягу та почав душити і тягнути, внаслідок чого він впав на ліве коліно на асфальт.

Після цього, не давши йому можливості підійнятись з коліна позивач знову почав його душити і тягнути та повалив на асфальт. В цей час до них підбігли інший охоронець і керівник охорони та відтягнули від нього ОСОБА_1. Не дивлячись на це, ОСОБА_1 не збирався припиняти почате, та своїми діями це підтверджував, погрожував їм та провокував. За таких обставин вони були вимушені якось його стримувати. Після цього керівник охорони дав вказівку охороннику ОСОБА_4 викликати "102", і враховуючи що ОСОБА_1 продовжував поводити себе агресивно, то вони продовжували його стримувати до приїзду міліції. Тримали за руки, не давали бити, коли він сказав, що більше не буде, його відпустили. Через декілька хвилин приїхали співробітники міліції, а трохи пізніше приїхали два автомобілі швидкої допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що згідно якого відповідно до пункту 2 постанови № 6 від 27.03.92 р. Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" закріплено, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Абзацем два пунтку 27 постанови № 2 від 07.02.03 р. Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи" констатовано, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію. 07.04.2015 року приблизно о 9-00 год. ранку підлеглим працівником йому було повідомлено про те, що до КПП ПАТ "Кременчуцька кондитерська фабрика "Рошен" підійшов нетверезий ОСОБА_1, та вимагає зустрічі з ним. Йому було повідомлено, що я на даний час зайнятий та вийти до нього не можу. Від підлеглих працівників дізнався, що чекаючи на мене, ОСОБА_1 декілька разів ображав колектив дільниці охорони, мене, як керівника дільниці охорони та інших співробітників товариства. Приблизно о 09 год. 47 хв. до нього вийшов та пішов з ним на вулицю. Розуміючи, що ОСОБА_1 нетверезий та чітко не може зазначити що саме він від нього хоче вирішив з ним не спілкуватись та повернувся назад у будівлю товариства. У звязку з тим, що неодноразово на протязі 07 квітня 2015 року ОСОБА_1 неадекватно себе поводив на території товариства, попрохав чергових охоронників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з ним ввечері провести керівника товариства до його особистого авто на стоянці, де воно зазвичай перебуває. Приблизно о 17 год. 41 хв. він та керівник товариства разом вийшли з території товариства та попрямували у бік авто керівника товариства, розташованого на автостоянці, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3М залишились стояти біля центрального входу у товариство.

В цей час вони побачили, що з правого переднього місця автомобіля НОМЕР_2 зеленого кольору вийшов ОСОБА_1 та прискоривши крок попрямував у бік авто керівника. Він та керівник товариства сіли на передні сидіння у авто керівника. ОСОБА_1, як вбачалось з його жестикулювань, нецензурно висловлювався та погрожував у наш бік. Не встигши поспілкуватись, ОСОБА_1 почав смикати двері водія, але ніхто до нього не вийшов. Після цього, ОСОБА_1, з невідомою метою, приблизно на відстані 30-40 см. встав обличчям до бампера авто керівника, щось викрикував та у доволі недвозначній формі жестикулював, фізично не давав автомобілю рушити з місця. Після цього до нього підійшли охоронники ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Підійшовши до нього, було видно, що ОСОБА_3 почав його умовляти покинути територію та надати можливість проїзду автомобілю керівника, припинити свої протиправні провокаційні дії. На це позивач не реагував, звільняти проїзд він не збирався, був нетверезий. Він знову почав умовляти його покинути територію, надати можливість проїзду автомобілю керівника товариства і припинити свої протиправні провокаційні дії, на що позивач вдруге відмовився це робити і почав знову невідомо на що провокувати. Увесь цей час його руки постійно знаходились у кишенях його куртки і були побоювання, що можливо у нього при собі можуть знаходитись якісь заборонені у обігу предмети чи речі, які можуть завдати шкоди як йому у першу чергу, так і іншим оточуючим, перехожим, майну. За таких обставин, побачивши, що умовляння на нього не діють, ОСОБА_3 спробував разом з ним відійти у бік, взявши його під руку. Відходячи у бік ОСОБА_1 раптово для ОСОБА_3 замахнувшись спробував завдати йому удару долонею правої руки з зажатим у неї невідомим предметом темного кольору та одночасно завдав ОСОБА_3 удару зжатою у кулак лівою рукою в область щелепи. Після цього він схопив ОСОБА_3 за хутряний комір форменого одягу та почав його душити і тягнути, внаслідок чого ОСОБА_3 впав на ліве коліно на асфальт. Після цього не давши ОСОБА_3 можливості піднятись з коліна він знову почав його душити і тягнути, внаслідок чого ОСОБА_5 знову впав, але вже на обидва коліна на асфальт. Все відбувалось дуже швидко. Саме завдяки ОСОБА_1 штовханина переросла у бійку, т.я. він перший її розпочав завдавши першого удару ОСОБА_5 і той вимушений був оборонятись, у нього виникло право на необхідну самооборону.

Побачивши що виник конфлікт, з метою його подальшого негайного припинення та мінімізації можливої шкоди здоровю всіх його учасників, до них підійшов ОСОБА_4 та через декілька секунд він.

Не дивлячись на це, ОСОБА_1 не збирався припиняти почате, та своїми діями це підтверджував, поводив себе агресивно, словесно погрожував та провокував. За таких обставин вони були вимушені якось його фізично стримувати до приїзду міліції. Після цього він дав вказівку охороннику ОСОБА_4 негайно викликати міліцію, що він і зробив. Через деякий час вони перестали його фізично стримувати, приїхали співробітники міліції. Вони тілесних ушкоджень ОСОБА_1, не завдавали, як він надумано вказує у своїй позовній заяві. У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що він нібито знаходиться у стресовому стані внаслідок психологічного впливу. Загальновідомим є той факт, що психологічний вплив є різновидом впливу, а саме - процесом надання впливу на психіку суб'єкта з метою спонукання його до певної поведінки. Структура психологічного впливу включає суб'єкта який його здійснює, об'єкт на який він спрямований, цілі, мотиви, засоби, дії, прийоми, умови і процес його реалізації, все це позивач не конкретизує. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що йому нібито "...соромно перед своїми співробітниками, які були присутні, хоча крім його, керівника товариства, позивача та відповідачів - присутніх не було. У позивача відсутні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що 07.04.2015 року він здійснював обхід території ПАТ КФ «Рошен». Його викликали на прохідну, де був позивач в стані алкогольного спяніння. В автомобілі знаходились ОСОБА_2 та Ананченко. ОСОБА_3 прохав позивача відійти від автомобіля, оскільки останній перешкоджав його руху, але ОСОБА_1 схопив ОСОБА_3 за комір та потягнув його до низу, внаслідок чого ОСОБА_3 впав на коліно. ОСОБА_1 продовжував тягнути ОСОБА_3 і той впав на два коліна. ОСОБА_2 вибіг з автомобіля та разом з ОСОБА_3 почали утримувати позивача який лежав обличчям до низу, щоб останній не продовжував бійку та намагались його заспокоїти. Медична працівниця передала воду та полотенце для ОСОБА_3, але останній віддав це позивачу, щоб ОСОБА_1 змив кров. Він не памятає щоб позивачу наносили удари. Сам він участі в бійці не брав, а викликав міліцію.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1А, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, необхідною умовою відшкодування шкоди є встановлення вини особи.

Згідно розяснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що 07.04.2015 року близько 18 години начальник відділу охорони ПАТ КФ «Рошен» на стоянці біля прохідної кондитерської фабрики по вул. Жовтнева, 57 в місті Кременчуці, позивач ОСОБА_1, знаходячись в стані алкогольного спяніння підійшов до автомобіля на той час керівника підприємства Ананченка, в якому знаходились сам Ананченко та ОСОБА_2, та почав смикати двері водія, намагаючись відчинити автомобіль після чого став обличчям до бампера автомобіля. Вказані обставини не заперечуються сторонами. Твердження позивача про те, що він був у тверезому стані спростовуються результатом токсикологічного дослідження №441.

До позивача підійшов ОСОБА_3 та почав з ним розмовляти, після цього між ними почалась штовханина, що переросла у бійку. На допомогу до ОСОБА_3 підбіг ОСОБА_2, закрутив руку ОСОБА_1 та утримував його на землі наносячи удари.

Позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна в правій скроневій ділянці, гематоми верхньої губи, крововиливів на слизовій оболонці ясна та щоки справа, синця на внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, садна на задній поверхні правого ліктьового суглоба, які згідно висновку судово-медичного експерта № 398 від 30.04.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я та утворились від ударної дії тупих твердих предметів.

Те, що ці тілесні ушкодження утворились внаслідок бійки підтверджуються показами свідка ОСОБА_6 лікаря станції екстреної медичної допомоги, експерта Шевченка, показами відповідача ОСОБА_4, який бачив кров на обличчі позивача.

Заперечення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 факту нанесення ними тілесних ушкоджень позивачу спростовується висновком судово-медичного експерта № 398 від 30.04.2015 року, згідно якого вони не могли утворитись від падіння ОСОБА_7 з висоти власного зросту, як з раніше приданим прискоренням так і без такого.

Твердження ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що вони здійснювали право на самозахист не впливають на цивільно правову відповідальність. Твердження ОСОБА_1 про те, що відповідач ОСОБА_4 також наносив йому тілесні ушкодження спростовуються показами всіх відповідачів, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Покази свідка ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_4 наніс позивачу удар ногою в область паху, крім протиріч з показами інших свідків спростовуються медичною документацією, згідно якої тілесних ушкоджень в цьому місці не виявлено, тому в задоволенні вимог до ОСОБА_4 слід відмовити.

Щодо витрат на лікування позивача, то суд виключає з цієї суми 60 гривень та 200 гривень сплачених ним благодійних внесків, оскільки вони є добровільними та не мають відношення до лікування. За таких обставин стягненню підлягають 537 гривень 01 копійка.

На підтвердження того, що позивач тривалий час знаходився у стресовому стані саме внаслідок психологічного впливу після пригоди суду не було надано жодного доказу. Розмір завданої позивачу моральної шкоди з врахуванням отриманих тілесних ушкоджень і відповідно фізичного болю суд оцінює в 4000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. ст.10, 11, 60,61,88, 212-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 537 гривень 01 копійку матеріальної шкоди та 4000 гри. - моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по 275 гривні 60 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. О. Колотієвський