Справа № 199/3589/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Калинова, 72», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Калинова, 72». В обґрунтування позову, посилаючись на те, що згідно списків тресту «Придніпроворгтехстрой», затверджених Дніпропетровською міською Радою 20.03.1969 позивачу на склад сімї з пяти осіб дружина ОСОБА_3, сини ОСОБА_2, ОСОБА_4, мати дружини ОСОБА_5 була надана у користування квартира АДРЕСА_1. На підставі ордеру №535, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів від 24.03.1969, позивач та члени його сімї вселилися у вищезазначену квартиру. Квартира не приватизована, складається з трьох кімнат, загальною площею 60 кв.м., житловою площею 43,59 кв.м.

На теперішній час у квартирі залишилися зареєстрованими позивач та його син, відповідач по справі.

Відповідач. перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 1987 року. У 2009 році відповідач з дружиною вирішили переїхати проживати до Російської Федерації. Тоді ж у 2009 році вони продали свою квартиру, де вони були зареєстровані та постійно проживали.

ОСОБА_6 поїхала до Росії раніше, а відповідач та його син ОСОБА_7 залишилися у м. Дніпопетровську та попросили позивача деякий час пожити та зареєструватися в належній позивачеві квартирі АДРЕСА_1. Позивач погодився, у звязку з чим у 2009 році відповідач та його син були зареєстровані у вищезазначеній квартирі. До серпня 2013 року відповідач проживав у квартирі, а потім виїхав до Росії, де й проживає на теперішній час.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2015 ОСОБА_7 було виселено з квартири АДРЕСА_1.

Син позивача, відповідач ОСОБА_2, з 2013 року в квартирі не проживає, не користується нею, не несе витрати на її утримання. Оскільки відповідач не проживає в квартирі, не утримує її, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №65 в будинку №72 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську.

В судовому засіданні позивач та його представник. надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволені позову наполягали.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки відповідач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, бо до серпня 2014 року працював в Дніпрі на заводі, потім був вимушений їздити на заробітки, проте, кожні три-чотири місяці він повертається додому, оскільки іншого житла не має.

Представник третьої особи до суду не зявився, повідомлений належним чином про слухання справи.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі ордеру №535, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів від 24.03.1969, квартира АДРЕСА_1 була надана в користування позивачу ОСОБА_1 на склад сімї з пяти чоловік, а саме: дружина ОСОБА_3, сини - ОСОБА_2, ОСОБА_4, мати дружини ОСОБА_5

На теперішній час в спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку, виданої обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Калинова, 72» від 10.05.2016 (а.с.7).

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 з серпня 2013 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Так, судом встановлено, що відповідач до 1.08.2014 року працював в ПАТ «Дніпропетровський агрегатний завод», що підтверджується відповідною довідкою роботодавця від 07.06.2016 року № 80-212. Ці обставини спростовують твердження позивача, що відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі з 2013 року. Крім того, судом встановлено, що позивач сам з поважних причин не проживав у квартирі з вересня 2014 року по вересень 2015 року, куди був вселений за рішенням суду. Стверджувати, що відповідач не проживав у вказаний період в квартирі, позивач не міг, що він підтвердив у судовому засіданні. Також, згідно актів третьої особи про не проживання відповідача, встановлено, що останній зявлявся за місцем своєї реєстрації у вересні 2015 року та у квітні 2016 року. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили суду, що відповідач має в квартирі свою кімнату, де знаходяться його речі, та яка закривається на ключ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщенні протягом 6 місяців, якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору судом.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки здійснюється у судовому порядку.

З огляду на наведене, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами та судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач був відсутній за місцем свого проживання понад шість місяців без поважних причин, а також, що наявні підстави вважати про порушення прав позивача з боку відповідача, а відтак позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строку з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: