Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/372/16-ц
30 червня 2016 року Миколаївський районний суд Одеської області
В складі головуючого судді Горобця В.Л.
Секретаря Товт А.Л.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
09 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1, передав, а відповідач ОСОБА_2 прийняв тротуарну плитку ( товар ). Оскільки, після передачі ОСОБА_2 товару у останнього не виявилося усієї суми, яку він повинен був сплатити, сторони домовились, що відповідач згодом передасть позивачу решту не сплачених грошових коштів, а саме 6 654 ( шість тисяч шістсот п'ятдесят чотири ) гривні.
31 жовтня 2013 року ситуація знову повторилася. Так, відповідач знову не передав позивачу повну суму грошових коштів за тротуарну плитку. Заборгованість відповідача на вказану дату склала 12 500 ( дванадцять тисяч п'ятсот ) гривень.
Таким чином, відповідач заборгував позивачу певну грошову суму. ОСОБА_2 написав дві розписки. Загальна сума заборгованості відповідно до даних розписок, складає 19 154 ( дев'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят чотири ) гривні. Позивач на протязі всього часу неодноразово звертався до відповідача з метою повернення боргу. ОСОБА_2 постійно обіцяв, що найближчим часом з ним повністю розрахується, проте, станом на дату подачі вказаного позову, борг повністю не погашений. Згодом, відповідач перестав відповідати на телефонні дзвінки та повідомлення.
Так і не дочекавшись від ОСОБА_2 виконання взятих на себе обов'язків, позивач направив йому вимогу про повернення грошей, що становлять собою суму боргу. Вказана вимога була направлена на адресу місце реєстрації проживання відповідача. Вказаний конверт разом з вимогою повернувся із відміткою пошти про те, що відповідач за адресою не проживає. Наразі, фактична адреса відповідача позивачу не відома. Відповідач від позивача почав переховуватись взагалі не збирається виконувати взяті на себе обов'язки та повернути суму заборгованості.
Опираючись на законодавство України, позивач вважає що між ними виникли зобов'язальні правовідносини, що підтверджуються виконаними відповідачем розписками.
Від позивача до суду надійшла заява в якій він просить справу розглянути в його відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився , причини неявки суду не відомі, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи двічі.
Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1, передав, а ОСОБА_2 прийняв тротуарну плитку ( товар ). Оскільки, після передачі ОСОБА_2 товару у нього не виявилося усієї суми яку він повинен був сплатити, сторони домовились, що відповідач згодом передасть позивачу решту не сплачених грошових коштів, а саме 6 654 ( шість тисяч шістсот п'ятдесят чотири ) гривні.
На підтвердження боргових зобов'язань, ОСОБА_2 власноручно написав дві розписки ОСОБА_1, згідно яких він зобов'язався повернути заборгованість за тротуарну плитку в сумі 6, 654 гривень та в сумі 12,500 гривень ( а.с. 5 - 6 ).
Крім того, ОСОБА_2 не оспорив договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді були одержані.
В той же час, розписки відповідача на загальну суму 19 154 гривень посвідчує передачу йому позикодавцем ОСОБА_1 певної грошової суми.
Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач ОСОБА_2 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
При таких обставинах, у суду не викликає сумніву факт передачі позивачем відповідачу товару на загальну суму 19 154 гривень.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму боргу, враховуючи індекс інфляції в розмірі 1,818% за період з 09.10.2013 року 04.04.2016 року, виходячи з Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97 5442,97 грн.;
Крім того, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто 1 406 ( одна тисяча чотириста шість ) гривень 46 копійок 3-х процентів річних.
Враховуючи те, що до теперішнього часу відповідач не виконав у повному обсязі своє зобов'язання про повернення боргу, а тому сума боргу підлягає стягненю з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.
Крім того, з відповідача на користь позивача, відповідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.
Керуючись ст. ст. 59 66; 209 215; 224-229; 218; 294 ЦПК України, ст. ст. 526; 527; 570; 571; 625 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36 090 ( тридцять шість тисяч дев'яносто ) гривень 93 копійки боргу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошенняня через Миколаївський районний суд Одеської області.

Суддя: В.Л. Горобець