Справа № 766/6225/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 20156 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді: Котьо І.В.

за участю секретаря: Лисенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання іпотечного договору недійсним,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 16.06.2007 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3 16.06.2007 року та зареєстрований в реєстрі за №1761.Предметом даного іпотечного договору є двокімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1, та двокімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_2. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань іпотекодавця за договорами про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 16.06.2007 р., №0 від 16.06.2007 року, №0 від 16.06.2007 року. Позивач у позові посилається на те, що його було введено в оману при укладанні даного іпотечного договору, а також що сам договір не містить всіх істотних умов, передбачених ст.18 ЗУ «Про іпотеку». У звязку з вказаним просить визнати недійсним з моменту укладання іпотечний договір від 16.06.2007 року.

При цьому, позивач подав заяву, в якій посилається на обставини викладені в позовній заяві просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого документу № 4762141 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6306/10, виданого Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 616975,75 грн. Крім цього, позивач в обґрунтування необхідності вжиття зазначених заходів посилається на те, що на сьогоднішній день іпотечний договір є чинним, і існує реальна загроза того, що відповідач розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні здійснюються заходи направлені на арешт предмета іпотеки з подальшої її реалізації, як арештованого нерухомого майна, що перебуває під іпотекою і на думку позивача є всі підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яким може бути скасований іпотечний договір.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 16.06.2007 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Хермонського міського нотаріального округу ОСОБА_3, 16.06.2007 року та зареєстрований в реєстрі за №1761.Предметом даного іпотечного договору є двокімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_3, та двокімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_4. Позивач ОСОБА_1 просить визнати недійсним з моменту укладання іпотечний договір від 16.06.2007 року з причин введення його в оману при укладанні даного договору і не відповідністю даного договору положенням ЗУ «Про іпотеку». У звязку з чим предявив до відповідача відповідний позов, який розглядається судом у даній справі.

Згідно положень першого абзацу пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 (надалі за текстом постанова Пленуму) вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, у звязку з чим в її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючисьст. 151-153, 208-210 ЦПК України, пунктами 1-2, 4, 5, 9 постанови Пленуму, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Котьо