Єдиний унікальний номер 237/2804/16-ц Номер провадження 22-ц/775/2288/2016
Головуючий в 1 інстанції: Ліпчанський С.М.
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря: Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Марїнського районного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року у цивільній справі за поданням Марїнського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управляння юстиції у Донецькій області про заборону виїзду за кордон у відношенні керівника боржника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Донбастехелектро» - ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року головний державний виконавець ВДВС Марїнського районного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника юридичної особи - ТОВ «Донбастехелектро», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у ВДВС знаходиться виконавчий документ: вимога про сплату боргу № Ю-1-23 від 16.09.2015 року, видана Марїнською ОДПІ про стягнення боргу на користь держави боргу у розмірі 291 818,02 грн. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Незважаючи на попередження жодних дій, спрямованих на виконання вимог вимоги про стягнення боргу не вчинив. При проведенні виконавчих дій стало відомо, що керівник боржника юридичної особи ТОВ «Донбастехелектро» ОСОБА_1 можливо перетинає митний кордон України. Просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України керівника боржника юридичної особи ТОВ «Донбастехелектро» ОСОБА_1 за кордон.

Ухвалою Мар`їнського районного суду від 03 серпня 2016 року задоволено подання Марїнського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управляння юстиції у Донецькій області про заборону виїзду за кордон у відношенні керівника боржника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Донбастехелектро» - ОСОБА_1. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України керівника боржника юридичної особи ТОВ «Донбастехелектро» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон.

З зазначеною ухвалою не погодився ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасувати ухвалу Марїнського районного суду від 03 серпня 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 17 листопада 2016 року під час перетину блок-посту в районі міста Курахове, представниками прикордонної служби України йому було відмовлено у праві виїзду через наявність заборони, встановленої ухвалою Марїнського районного суду від 03 серпня 2016 року. Вважає, що обмеження виїзду за кордон порушує його конституційні права і свободи, які гарантуються низкою міжнародних угод, а саме: Міжнародним пактом про громадянські та політичні права і Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Також судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що він ухиляється від виконання вимоги про сплату боргу та має намір виїхати за межи України.

Представник Марїнського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управляння юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма 5749 від 23.12.2016 року ( а.с.23).

Представник ОСОБА_1, в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з доведеності та доцільності його задоволення.

Разом з тим, такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 постанови №5 від 30.03.2012 року роз'яснив, що відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно приписів ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 вказаного Закону встановлено, що ухилення громадянином від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - до виконання зобов'язань.

Відповідно п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України , відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суд першої інстанції повинний був зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ю-1-23, виданої 16.09.2015 року Мар`їнською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про стягнення з ТОВ «ДОНБАСТЕХКЕЛЕКТРО» на користь Мар`їнською ОДПІ ГУ ДФС боргу у сумі 291 818,02 гривні.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що боржник ухиляється від викання покладених на нього обовязків.

Судом першої інстанції не враховано, що на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Мар`їнською ОДПІ ГУ ДФС, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Зазначені обставини, судом першої інстанції не перевірені та не були враховані при ухваленні судового рішення, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за його безпідставністю.

Керуючись ст. 312,315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мар`їнського районного суду від 03 серпня 2016 року скасувати.

У задоволенні подання Марїнського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управляння юстиції у Донецькій області про заборону виїзду за кордон у відношенні керівника боржника юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Донбастехелектро» - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: І.О. Дундар

ОСОБА_2