Номер провадження: 22-ц/785/6543/16
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Книгиницькому О.І.,

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційні скарги ОСОБА_2, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради як органу опіки та піклування на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05. 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

в березні 2014 року позивач, публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний» ( надалі ПАТ АБ «Пвденний», Банк» кредитор) звернувся до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області до відповідача Демідюк С.А. з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обгрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що 07.12.2006 року між АБ « Південний» та ОСОБА_2 ( позичальник) був укладений договір №В 619 та додаткові угоди до договору від 26.11.2008року; 14.04.2009року; 10.02.2010року; 01.06.2010року; 30.09.2010 року; 01.02.2011року; 03.08.2011року; 31.08.2012року; 30.11.2012року( кредитний договір), за умовами якого позичальник ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 45000доларів США строком повернення 06.12.2013ріку зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 14 % річних.

Відповідач порушила умови кредитного договору, станом на 21.03.2014року виникла заборгованість по тілу кредиту 24905,11 доларів США; проценти за користування кредитом 385,84 доларів США.

Посилаючись на вкзані обставини, позивач просив визнати за ПАТ АКБ "Південний" право власності на квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ПАТ АКБ "Південний" перешкоди у користуванні квартирою; виселити відповідача із вказаної квартири; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.(а.с.66-67,т1)

Представник позивача, подав заяву, просив справу розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася.

Заочним рішенням місцевого суду від 21.05.2014 року позов ПАТ АКБ "Південний" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено в повному обсязі.

Суд визнав за ПАТ АКБ "Південний" право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №В619 від 07.12.2006 року в сумі 24905,11 доларів США по тілу кредита, 385,84 дол. США по процентам за користування кредитом.

Суд зобов'язав ОСОБА_2 не чинити ПАТ АКБ "Південний" перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Суд виселив ОСОБА_2з квартири АДРЕСА_1.

Судом вирішено питання щодо судових витрат(а.с.112-115,т1).

Ухвалою місцевого суду від 03.07.2014 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено (а.с.199-200,т.1).

З апеляційною скаргою на заочне рішення місцевого суду звернулася ОСОБА_2, просить скасувати рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог Банку про її виселення із квартири, постановити нове рішення в цій частині про відмову в позові (а.с.226-321,т1)

В.о. Голови виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради подав апеляційну скаргу на заочне рішення місцевого суду в частині виселення ОСОБА_2, просить скасувати рішення в цій частині вимог Банку, в позові про виселення відмовити (а.с.236-239,т1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.04.2015 року апеляційні скарги ОСОБА_2, в.о. Голови виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради відхилені, заочне рішення місцевого суду залишено без змін (а.с.93-99,т2).

ОСОБА_2 подала заяву про перегляд ухвали апеляційного суду Одеської області від 22.04.2015року у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с.104-105,т.2).

Представник Банку надав письмові заперечення(а.с.118,т.2).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.06.2015 року у задоволенні звяви про перегляд ухвали апеляційного суду Одеської області від 22.04.2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено (а.с.127-129,т2).

Відповідач ОСОБА_2 подала до місцевого суду заяву про роз'яснення заочного рішення суду від 21.04.2014року. У вказаній заяві відповідач одночасно просила зупинити виконавче провадження до розгляду по суті її заяви про роз'яснення заочного рішення (а.с.139-140,т.2).

Ухвалою суду першої інстанції від 02.09.2015року заява відповідача про роз'яснення рішення прийнята до провадження.

До розгляду заяви ОСОБА_2 про роз'яснення заочного рішення від 21.05.2014 року було зупинено виконавче провадження щодо примусового виконання заочного рішення(а.с.142,т2).

Ухвалою місцевого суду від 22.09.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення заочного рішення від 21.05.2014 року відмовлено (а.с.174-175,т2).

Відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду від 22.09.2015 року про відмову у роз'ясненні заочного рішення(а.с.176-178,т2).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.11.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, ухвала суду першої інстанції від 22.09.2015 року про відмову у роз'ясненні заочного рішення залишена без змін (а.с.214-217,т2).

За апеляційною скаргою представника Банку ухвала місцевого суду від 02.09.2015 року про прийняття заяви про роз'яснення заочного рішення суду від 21.05.2014 року скасована в частині зупинення виконавчого провадження. Постановлена нова ухвала про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 в частині зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №495/2373/14ц, виданого 30.06.2015року на підставі п 4 ч 1ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження» (а.с.150-151,т.2, 205-207,т. 2).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково.

Ухвала апеляційного суду Одеської області від 22.04.2015 року про залишення без змін заочного рішення суду від 21.05.2014 року скасована, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду .

Справа призначалася до розгляду в апеляційному суді неодноразово, сторони по справі, Банк, відповідач, її представники, по довіреності викликалися, в матеріалах справи є зворотні повідомлення про день і час розгляду справи:

на 06.09.2016 року, був присутній представник відповідача і представник позивача; на 18.10.2016 року, були присутні представники позивача і відповідача; про день і час проведення судового засідання на 22.11.2015 року були повідомлені представники позивача і відповідача, є також зворонє повідомлення про сповіщення віповідача ОСОБА_2; при наявності всіх повідомлень 21.11.2016 року до апеляційного суду надійшла письмова заява представника ОСОБА_2 про відкладання розгляду справи на іншу дату у зв'язку із хворобою. Доказів про хворобу із поліклінічного закладу представлено не було, але колегія задовольнила клопопотання, розгляд справи було відкладено на 13.12.2016 року.

В судове засідання з'явився представник Банку, відповідач, її представники не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися.

Дав оцінку доказам щодо повідомлення сторін про день і час проведення судових засідань, позицію відповідача, її представників, які повідомлялися про день і час проведення судових засідань, останню заяву представника відповідача, який не з'явився у судове засідання на 22.11.2016року, просив відкласти розгляд справи за хворобою, але доказів про хворобу не надав, колегія дійшла висновку, що відповідач, яка систематично не з'являлася в судові засідання, обрала таку форму захисту своїх прав.

На день і час проведення останнього судового засідання 13.12.2016 року відповідач, її представники не надали заяв і доказів про поважність неявки до суду, тому колегія дійшла висновку продовжити розгляд справи у відсутності сторони відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України « Про іпотеку», положеннями кредитного договору, додаткових угод до кредитного договору, договору Іпотеки, які були укладені між Банком та позичальником/іпотекодавцем.

По матеріалам встановлено, що 07. 12. 2006 року між АБ « Південний» та ОСОБА_2 ( позичальник) був укладений договір №В619 та додаткові угоди до договору: від 26.11.2008 року; 14.04.2009року; 10.02.2010року; 01.06.2010року; 30.09.2010 року; 01.02.2011року; 03.08.2011року; 31.08.2012року; 30.11.2012року (кредитний договір) за умовами якого позичальник ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 45000 доларів США строком повернення 06.12.2013рік зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 14 % річних.

За умовами кредитного договору, а саме п. 2.1. встановлено, що повернення Кредиту здійснюється позичальником згідно графіку платежів за Кредитним договором, який є невід'ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору встановлений порядок погашення процентів за користування кредитом, а саме проценти, нараховані в передостанній робочий день місяця, підлягають сплаті протягом двох робочих днів (враховуючи день нарахування) проте не пізніше останнього робочого дня місяця.

Банк зобов'язання за кредитним договором виконав, що підтверджується виписками по особовому рахунку позичальника.

Позичальник, у порушення п.п. 2.1., 2.2. Кредитного договору, не дотримувалася встановлених строків та сум внесення платежів по кредитному договору, в наслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 21.03.2014 року складає по тілу кредиту 24905,11 доларів США, по процентам за користування кредитом 385,84 доларів США.

11.01.2014 року на адресу позичальника за вих. № 0-86-824БТ від 11.01.2014 року була направлена вимога про здійснення погашення за кредитом протягом 30 днів з дати направлення вимоги. 15.01.2014 року ОСОБА_2 отримала письмову вимогу, погашення не здійснила.

В забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, ОСОБА_2 (іпотекодавець) передала в іпотеку Банку нерухоме майно, трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Вказана нерухомість була передана в іпотеку на підставі договору Іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С. за р.н. 6094, 07.09.2007 року. До Іпотечного договору внесені зміни щодо його окремих положень.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності Бланк Серія НОМЕР_1, виданого 19.09.2006року виконавчим комітетом Бвлгород - Дністровської міської ради.

Відповідно до п. 2. Іпотечного договору, цим договором забезпечуються виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_2, що покладені на неї за кредитним договором №В619 від 07 грудня 2006 року та всіх додаткових угод до нього щодо вчасного та в повному обсязі повернення позичальником кредиту в розмірі 45 000 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми у термін по 06.12.2013 року, сплати відсотків за користування кредитним коштами, а також штрафів та пені в порядку та розмірі, передбаченому кредитним договором, відшкодування збитків, іншої заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.п. 17.5, 17 5.1. Іпотечного договору з метою задоволення своїх вимог, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані та задовольнити майнові вимоги Іпотекодержателя в повному обсязі за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі, визначені на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості за кредитом, суму відсотків, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги та зверненням стягнення на Предмет іпотеки і вчиненням виконавчого напису тощо.

Пунктом 24 Іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем: у випадках, зазначених в п.п. 17.5, 17.6 цього Іпотечного договору. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» спосіб стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Відповідно до п. 26 Іпотечного договору, звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Статтею 35 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у разі у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

На вимогу вказаної норми Закону, Банком на адресу позичальника була направлена відповідна вимога про погашення заборгованості за договором від 11.01.2014 року за вих. №0-86-824Бт. Позичальник вказану вимогу отримала, про що свідчать їі підпис та прізвище на накладній №002501.

Пункт 26 договору Іпотеки передбачає право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття його у власність.

Відповідно до ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не судом.

В п. З9 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року роз'яснюється, що з урахуванням положень частини 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену потекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вимоги Закону України « Про іпотеку» Банк звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ПАТ АКБ "Південний" право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №В619 від 07.12.2006 року в розмірі 24905,11 доларів США - тіло кредита, 385,84 доларів США - проценти за користування кредитом, позовні вимоги Банку в цій частині були задоволенні..

Колегія з висновком місцевого суду в цій частині вимог Банку погоджується.

З урахуванням вимог Закону, що регулюють правовідносини між сторонами, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності предмет іпотеки за рішенням суду.

Задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, ототожнюється зі способом стягнення, якщо його передбачено договором. У разі встановлення такого способу, звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду україни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року касаційна скарга ОСОБА_2 була здоволена частково (а.с.60-62,т. 3).

Відповідно до вимог ст. 338ч4 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

На час повторного розгляду апеляційних скарг станом на 13.12.2016 року колегія прийняла до уваги позицію, яка Верховним Судом України викладена у справі №6-1219цс 16 від 14.09.2016 року, відповідно до правової позиції Верховний Суд України дійшов висновку щодо можливості іпотекодержателя за договором іпотеки в судовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки ( копія ухвали Верховного Суду приєднана до матеріалів справи).

На підставі заочного рішення суд визнав за ПАТ АКБ "Південний" право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №В619 від 07.12.2006 року.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України встановлено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Статтєю 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 встановлено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має врахувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей З9 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленого законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

На виконання вимог Закону Банком відповідачу ОСОБА_2 через кур'єрську службу була надіслана вимога про виселення вих. №0-86-6659 БТ від 28.02.2014 р.

Встановлено, що на час звернення до суду відповідач продовжує проживати спірній скартирі, вимоги Банку щодо виселення не виконує, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Дав оцінку доказам, що зібрані у справі, враховуючи вимоги Закону, суд задовольнив позовні вимоги Банку про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою, її виселення.

Враховуючи, що вимоги Банку судом були задоволені, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача стягнуті судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення відповідає вимогам Закону, доказам, що зібрані у справі, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають, заочне рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги ОСОБА_2, в.о. Голови виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради як органу опіки та піклування відхилити, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05. 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колеснікова