Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліна Плюс», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування моральної шкоди внаслідок кримінального правопорушення,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліна Плюс», поданою представником Застрожніковою Катериною Сергіївною, на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліна Плюс» (далі - ТОВ «Еліна Плюс»), третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування моральної шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, а саме в неналежному виконанні службових обов'язків щодо охорони життя і здоров'я неповнолітньої внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що

ОСОБА_6, перебуваючи на посаді директора дитячого оздоровчого табору «Северянин» ТОВ «Еліна Плюс», неналежно виконуючи свої службові обов'язки та порушуючи вимоги ч. 2 п.п. 6.2, п. 6 «Державних санітарних правил і норм улаштування, утримання і організації режиму діяльності дитячих оздоровчих закладів» від 26 квітня 1999 року № 23, надав вказівку про встановлення двох'ярусних металевих ліжок у спальних кімнатах дитячого табору. 07 червня 2013 року в спальній кімнаті цього дитячого табору на голову малолітній ОСОБА_4 впала металева конструкція двоярусного ліжка. В результаті цього дитина отримала у сукупності тяжке тілесне ушкодження за ознакою незгладимого знівечення обличчя. Вказаними злочинними діями ОСОБА_6 позивачам спричинена моральна шкода, яку вони оцінюють в 150 000 грн. Ураховуючи викладене, з урахуванням уточнень, на підставі положень ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України позивачі просили стягнути з ТОВ «Еліна Плюс» на користь

ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану її малолітній дочці ОСОБА_4 у розмірі 70 000 грн, на користь ОСОБА_3 завдану їй моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, на користь ОСОБА_5 завдану йому моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від

19 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Еліна Плюс» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану її малолітній дочці ОСОБА_4, у розмірі 70 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Еліна Плюс» на користь ОСОБА_3 завдану їй моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Еліна Плюс» на користь ОСОБА_5 завдану йому моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Еліна Плюс» на користь позивачів понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 848 грн 80 коп.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 серпня

2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Еліна Плюс» -

Застрожнікова К.С. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з такихпідстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із розумності та справедливості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6, займаючи посаду директора дитячого закладу оздоровлення та відпочинку «Северянин» ТОВ «Еліна Плюс», неналежно виконуючи свої службові обов'язки щодо охорони життя та здоров'я неповнолітніх, внаслідок несумлінного до них ставлення, грубо порушуючи вимоги ч. 2 п.п. 62 п. 6 «Державних санітарних правил і норм улаштування, утримання і організація режиму діяльності дитячих оздоровчих закладів» - (ДСанПіН 5.5.5.23-99), затверджених постановою головного державного санітарного лікаря України від 26 квітня 1999 року № 23. Згідно з якими забороняється обладнання спальних кімнат двоярусними ліжками в приміщеннях дитячих оздоровчих таборів, надав вказівку на обладнання кімнат для проживання дітей на першому та другому поверхах корпусу № 3 дитячого закладу оздоровлення та відпочинку «Северянин» ТОВ «Еліна Плюс», розташованому на

вул. Коса Пересип, 108 в смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області, металевими конструкціями для двоярусних ліжок.

Внаслідок цього, 07 червня 2013 року малолітня ОСОБА_4, знаходячись в кімнаті № 22, розташованій на другому поверсі корпусу № 3 вказаної установи, отримала травму голови під час падіння на неї ліжка другого ярусу. У результаті їй заподіяні тілесні ушкодження, а саме: садно правого ліктьового суглобу, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійно-скальпована рана лобної області голови, що зажила з виникненням незгладимого рубця, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний, більше 6, але не більше 21 дня розлад здоров'я, а забійно-скальпована рана лобної області голови, що зажила з виникненням незгладимого рубця, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою незгладимого знівечення обличчя, які в сукупності спричинили тяжкі наслідки потерпілій.

Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від

26 грудня 2013 року встановлено факт завдання малолітній ОСОБА_4 тілесних ушкоджень з вини ОСОБА_6, тобто особою, яка вчинила злочин.

Згідно з ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2цієї статті.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що шкода позивачам була завдана з вини ОСОБА_6 під час виконання службових обов'язків, як директора дитячого закладу оздоровлення та відпочинку «Северянин» ТОВ «Еліна Плюс», а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відшкодування завданої моральної шкоди відповідачем -

ТОВ «Еліна Плюс». При цьому суди попередніх інстанцій правильно визначились із розміром суми відшкодування завданої моральної шкоди, виходячи з засад розумності та справедливості, врахувавши при цьому час та зусилля позивачів для відновлення первісного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч.1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліна Плюс», подану представником Застрожніковою Катериною Сергіївною, відхилити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова