Справа № 752/85/14-ц
Провадження № 2/752/359/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У січні 2014 позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати поширену відповідачем ОСОБА_2 інформацію на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, недостовірною; зобов'язати відповідача ОСОБА_2 видалити інформаційні матеріали з Інтернет веб-сайту Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача ОСОБА_2 спростувати поширену ним недостовірну інформацію щодо позивача ОСОБА_3 у спосіб, у який вона була поширена, та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду 25 000 гривень.

У подальшому позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив: визнати поширену відповідачем інформацію на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, у статтях від ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_7», від ІНФОРМАЦІЯ_10 «ІНФОРМАЦІЯ_12», від ІНФОРМАЦІЯ_11 «ІНФОРМАЦІЯ_13», від ІНФОРМАЦІЯ_2 «ІНФОРМАЦІЯ_4», а також аналогічну інформацію, що перекладена на іноземні мови, недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов'язати відповідача припинити поширення інформації; зобов'язати відповідача видалити усі інформаційні матеріали з Інтернет веб-сайту Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, що ганьблять честь гідність та ділову репутацію позивача ОСОБА_3; зобов'язати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію щодо ОСОБА_3 у спосіб, яким вона була поширена та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 гривень.

В подальшому позивач подав уточнену позовну заяву, де вказує на зміну назву інформаційного матеріалу - «ІНФОРМАЦІЯ_4» на «ІНФОРМАЦІЯ_3» (АДРЕСА_1), матеріал датується ІНФОРМАЦІЯ_2. Сам текст поширеної інформації «ІНФОРМАЦІЯ_3» не відрізняється від тексту за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4».

За заявою про уточнення позовних вимог у кінцевій редакції від 17.02.2016 року, позивач просив суд: визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_2 на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, у статтях: від ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»; від ІНФОРМАЦІЯ_10 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_12»; від ІНФОРМАЦІЯ_11 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13»; від ІНФОРМАЦІЯ_2 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1.; зобов'язати відповідача припинити поширення інформації, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов'язати відповідача видалити всі інформаційні матеріали з Інтернет веб-сайту Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1., що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов'язати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1. у спосіб, у який вона була поширена; стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 гривен, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, відповідачем ОСОБА_2 опублікована та розповсюджена інформація, яка є недостовірною, а її розповсюдження ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Так, в інформаційному матеріалі «ІНФОРМАЦІЯ_7», який опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1), відповідач звинуватив позивача в тому, що останній «вступив в зговір з КеГеБе», в намаганні «заволодіти власністю церкви, яке являється власністю патріарха». Також, даний інформаційний матеріал опубліковано на сайті іншими іноземними мовами: англійською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (АДРЕСА_2); іспанською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (АДРЕСА_2) ; французькою мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_5» АДРЕСА_2

Також, на даному веб-сайті АДРЕСА_1 опубліковано інформаційний матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_12» ІНФОРМАЦІЯ_10 (АДРЕСА_1), де позивача ОСОБА_3 звинувачено у «здійснені рейдерських дій по захвату маєтностей патріарха ОСОБА_5».

Цей же інформаційний матеріал також розміщено на сайті англійською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» (АДРЕСА_3; іспанською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» (АДРЕСА_3); французькою мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» (АДРЕСА_3) .

В іншому інформаційному матеріалі «ІНФОРМАЦІЯ_7» - (переклад - ІНФОРМАЦІЯ_7). (АДРЕСА_4), який опублікований ІНФОРМАЦІЯ_8, відповідач ОСОБА_2 звинуватив позивача ОСОБА_3 в тому, що останній «намагається безпосередньо заволодіти приватною власністю патріарха», «захопив будівлю церкви», «не пустив міліцію на територію церкви для перевірки», «шантажував людей», «погрожує вигнати з патріаршої обителі людей, яких патріарх поселив там на постійне безкоштовне проживання», а також в статті повідомляється, що «він подзвонив ОСОБА_1 і наказав йому взяти гроші з єпархії і повернути тим, хто давав пожертви для будівництва церкви», але «ОСОБА_1 почав будувати триповерховий будинок по АДРЕСА_5, зоставивши церковну обітель недобудованою і використовував поточні пожертвування від віруючих на свою користь, у той час як переслідуваний Патріарх не отримував гроші і був змушений жити напівголодний».

Також, відповідач ОСОБА_2 в оціночних судженнях особистості позивача ОСОБА_3 допустив образливі вислови, які принижують його честь та гідність, а саме: «Зацікавлений і жадний на майно Церкви і особисту власність Патріарха, колишній керуючий справами патріархії УАПЦ-к ОСОБА_1», «Цинічний і жадібний до влади і грошей ОСОБА_1», «злочинні наміри ОСОБА_1», «ОСОБА_1 почав свої злочинні дії по роздрібненню громади та знищенню Патріарха», «Найближчим часом громадянське суспільство зможе побачити і почути нову кампанію щодо знищення Патріарха ОСОБА_5 з боку самого ОСОБА_1 і учасників злочинної змови шляхом розп'яття патріарха на інформаційній Голгофі», звинувачення в привласненні коштів за які позивач збудував триповерховий будинок по АДРЕСА_5. Даний інформаційний матеріал розміщено ІНФОРМАЦІЯ_8 на сайті іспанською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_9» (АДРЕСА_4) та французькою мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_9» (АДРЕСА_4)

Позивач вважає, що інформація поширена відповідачем на веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1 є такою, що не відповідає дійсності, порочить його честь, гідність і ділову репутацію.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з вказаних підстав.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1,2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.

Згідно ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширена інформація, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто, такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто, або завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є реєстрантом домена АДРЕСА_1, що стверджується листом хостинг-провайдера від 14.05.2014 року.

На Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, ОСОБА_2 у статтях:

-від ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»;

-від ІНФОРМАЦІЯ_10 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_12»;

-від ІНФОРМАЦІЯ_11 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13»;

-від ІНФОРМАЦІЯ_2 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», поширено інформацію відносно позивача ОСОБА_1, а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1.

Так, опублікований ІНФОРМАЦІЯ_1 інформаційний матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_7» опубліковано (АДРЕСА_1), містить наступні тези відносно позивача ОСОБА_1: «…вступив в зговір з КеГеБе», в намаганні «….заволодіти власністю церкви, яке являється власністю патріарха». Даний інформаційний матеріал також опубліковано на сайті іншими іноземними мовами: англійською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (АДРЕСА_2); іспанською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (АДРЕСА_2) ; французькою мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_5» АДРЕСА_2

Крім того, відповідачем на веб-сайті АДРЕСА_1 опубліковано інформаційний матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_12» ІНФОРМАЦІЯ_10 (АДРЕСА_1), де ОСОБА_3 звинувачено у «здійснені рейдерських дій по захвату маєтностей патріарха ОСОБА_5». Цей же інформаційний матеріал також розміщено на сайті англійською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» (АДРЕСА_3; іспанською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» (АДРЕСА_3); французькою мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» (АДРЕСА_3) .

В іншому інформаційному матеріалі «ІНФОРМАЦІЯ_7» - (переклад - ІНФОРМАЦІЯ_7). (АДРЕСА_4), який опублікований ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_3 «намагається безпосередньо заволодіти приватною власністю патріарха», «захопив будівлю церкви», «не пустив міліцію на територію церкви для перевірки», «шантажував людей», «погрожує вигнати з патріаршої обителі людей, яких патріарх поселив там на постійне безкоштовне проживання», а також в статті повідомляється, що «він подзвонив ОСОБА_1 і наказав йому взяти гроші з єпархії і повернути тим, хто давав пожертви для будівництва церкви», але «ОСОБА_1 почав будувати триповерховий будинок по АДРЕСА_5, зоставивши церковну обітель недобудованою і використовував поточні пожертвування від віруючих на свою користь, у той час як переслідуваний Патріарх не отримував гроші і був змушений жити напівголодний».

Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що вказані інформаційні матеріали містять образливі вислови по відношенню до позивача, які принижують його честь та гідність, оскільки ОСОБА_1 є громадським діячем - Головою Правління Громадської організації «Правозахисна організація «Права людини», член Громадської ради при Київській обласній державній адміністрації, Віце- президентом Європейської Асоціації з Прав Інвалідів, священнослужителем - головою релігійної організації християнська місія «Ісуса Христа». Так, у вказаних інформаційних матеріалах, ОСОБА_2 зазначено наступні вислови відносно позивача ОСОБА_1: «Зацікавлений і жадний на майно Церкви і особисту власність Патріарха, колишній керуючий справами патріархії УАПЦ-к ОСОБА_1», «Цинічний і жадібний до влади і грошей ОСОБА_1», «злочинні наміри ОСОБА_1», «ОСОБА_1 почав свої злочинні дії по роздрібненню громади та знищенню Патріарха», «Найближчим часом громадянське суспільство зможе побачити і почути нову кампанію щодо знищення Патріарха ОСОБА_5 з боку самого ОСОБА_1 і учасників злочинної змови шляхом розп'яття патріарха на інформаційній Голгофі», звинувачення в привласненні коштів. ІНФОРМАЦІЯ_8 інформаційний матеріал розміщено на сайті іспанською мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_9» (АДРЕСА_4) та французькою мовою: «ІНФОРМАЦІЯ_7» (АДРЕСА_4).

Матеріалами цивільної справи стверджується, що інформація, розповсюджена відповідачем ОСОБА_2 на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1 у вище перелічених статтях відносно позивача, зокрема щодо заволодіння позивачем чужим майном, захоплення будівель, шантажу громади та людей, а також вчинення інших неправомірних дій є недостовірною, та спростовується наданими позивачем доказами, а саме: довідкою, виданою 06.11.2015 року щодо не притягнення позивача до кримінальної відповідальності, відсутності судимостей, в тому числі не знятих чи не погашених; копіями судових рішень, які спростовують факт належності позивачу на праві власності нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, про яке йдеться у статтях відповідача, та іншими матеріалами цивільної справи.

Крім того, судом встановлено, що у вказаних інформаційних матеріалах, ОСОБА_2 зазначено наступні образливі вислови відносно позивача ОСОБА_1: «Зацікавлений і жадний на майно Церкви і особисту власність Патріарха, колишній керуючий справами патріархії УАПЦ-к ОСОБА_1», «Цинічний і жадібний до влади і грошей ОСОБА_1», «аферист широкої дороги», «зрадник», «анафемований».

Як вбачається зі змісту дефініції, яка міститься в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідальність за порушення законодавства про інформацію передбачена ст. 27 даного нормативного акта, яка визначає, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 200 ЦК України передбачено, що суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

В той же час Конституцією України, яка містить норми прямої дії, зокрема в ст. 32 чітко визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Верховний Суд України у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» надав роз'яснення, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації? поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку? викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам? повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відтак, особа (інформація щодо якої поширена) має право на відновлення особистого немайнового права, передбаченого ст.ст. 297, 301 ЦК України, зокрема права на повагу до його гідності та честі.

Згідно зі ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Особа (фізична або юридична) має право вимагати компенсації завданої їй моральної шкоди в будь-якому випадку порушення її прав незалежно від того, чи передбачене таке право договором або законом.

Так, під моральною шкодою Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, розуміються втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до положень частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода може бути відшкодована (компенсована) будь-яким способом. Найбільш розповсюдженим способом компенсації моральної шкоди є грошова компенсація.

Суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди критерії її заподіяння.

Оцінюється глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана та інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникли в результаті посягання на права особи тощо).

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1, судом враховується тривалість фізичних та душевних страждань позивача у зв'язку з розголошенням обставин його особистого життя, що порушує його конституційні права, те, що викладена інформація, що є предметом розгляду, створює негативне ставлення про позивача у оточуючих.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже, розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв'язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. № 1, спростування має здійснюватись у такий самий спосіб, у який поширювалась недостовірна інформація.

Суд не вправі зобов'язувати відповідача припинити поширення інформації чи здійснити її видалення, оскільки примусове припинення поширення інформації чи її видалення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, визнання недостовірною інформації, розміщеної ОСОБА_2 на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, у статтях: від ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»; від ІНФОРМАЦІЯ_10 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_12»; від ІНФОРМАЦІЯ_11 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13»; від ІНФОРМАЦІЯ_2 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1. У зв'язку із чим вважає за необхідне зобов'язати спростувати недостовірну інформацію поширену ним в Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, у статтях: від ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»; від ІНФОРМАЦІЯ_10 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_12»; від ІНФОРМАЦІЯ_11 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13»; від ІНФОРМАЦІЯ_2 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1., шляхом опублікування Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1. спростування недостовірної інформації..

Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись Законом України «Про інформацію», ст.ст. 16, 277 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 179, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_2 на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, у статтях:

- від ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»;

- від ІНФОРМАЦІЯ_10 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_12»;

- від ІНФОРМАЦІЯ_11 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13»;

- від ІНФОРМАЦІЯ_2 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію поширену ним в Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1, у статтях:

- від ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»;

- від ІНФОРМАЦІЯ_10 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_12»;

- від ІНФОРМАЦІЯ_11 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13»;

- від ІНФОРМАЦІЯ_2 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також аналогічну інформацію, яка перекладена на іноземні мови та розміщена на Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1., шляхом опублікування Інтернет веб-сайті Української автокефальної православної церкви канонічної, доменне ім'я АДРЕСА_1. спростування недостовірної інформації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 п'ять (п'ять тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, 751,60 (сімсот п'ятдесят одну гривну) гривень 60 копійок судового збору, а всього 5 751, 60 (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят одну) гривню 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя