Справа № 177/1112/16-ц
Провадження № 2/177/712/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 червня 2016 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Криворізька районна державна адміністрація та ОСОБА_2, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.05.2016 року звернулася до суду з позовною заявою та просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 29.03.2013 року, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою провулок Чкалова, 3, с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області та складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 77,2 кв.м., жилою 49,3 кв.м., літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», сараю «Д», огорожі №1-2, замощення І, розташований на неприватизованій земельній ділянці.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала на те, що 29.03.2013 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою провулок Чкалова, 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все майно заповіла позивачу.

При зверненні позивача до Криворізької районної державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 від 25.02.2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою провулок Чкалова, 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, оскільки існують розбіжності в році посвідчення договору дарування житлового будинку, а саме в дублікаті зазначений 1993 рік, а у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що виданий комунальним підприємством «Криворізьке БТІ» ДОР, вказаний 2003 рік.

Оскільки в позасудовому порядку неможливо усунути вище вказаний недолік, тому позивач звернулася до суду з даним позовом з метою реалізації своїх законних прав на спадкове майно.

Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала (а.с.43).

Представник відповідача - Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.48).

Третя особа ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.44).

Представник третьої особи Криворізької районної державної адміністрації повідомлений, не зявився, причини неявки суду не повідомив (а.с.45).

В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2013 року померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 498537 від 01.04.2013 року, свідоцтвом про народження позивача від 16.04.1982 року та свідоцтвом про її одруження від 20.10.2001 року (а.с.9,10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і на спірний житловий будинок за адресою провулок Чкалова, 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, який належав останній за життя на підставі договору дарування житлового будинку від 26.01.1993 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідченого 26.01.1993 року заст.. голови Недайводської сільської ради за реєстровим № 3 (а.с.15).

Вартість спірного житлового будинку станом на 29.03.2013 року складає 103 666,00 грн. (а.с.22).

Земельна ділянка за адресою провулок Чкалова 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області не приватизована (а.с.46).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 25.05.2006 року секретарем Недайводської сільської ради за реєстровим № 9, яким все майно заповіла позивачу, заповіт чинний, не змінений та не скасований (а.с.11, 39).

При зверненні позивача до Криворізької районної державної нотаріальної контори 04.09.2013 року з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 29.03.2013 року, їй було видано 28.02.2014 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,740 га (а.с.38,40), а постановою державного нотаріуса Криворізької районної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 25.02.2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою провулок Чкалова, 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, оскільки існують розбіжності в році посвідчення договору дарування житлового будинку, а саме в дублікаті зазначений 1993 рік, а у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що виданий комунальним підприємством «Криворізьке БТІ» ДОР, вказаний 2003 рік (а.с.13,38).

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 01.06.2016 року та листа завідувача 5-ї Криворізької державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 01.06.2016 року після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа № 342/2013, окрім ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття або відмову у прийнятті спадщини ніхто не звертався, 28.02.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_1 на земельну ділянку (а.с.38-40).

В силу статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Тобто, за положеннями закону спадкування за законом здійснюється у разі неможливості спадкування за заповітом.

Стаття 1233 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з довідки Недайводської сільської ради Криворізького району від 07.11.2013 року, що на день смерті ОСОБА_3, померлої 29.03.2013 року, яка була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею проживали та були зареєстровані донька померлої ОСОБА_1 позивач по справі та зять померлої - ОСОБА_2 (а.с.21).

Отже, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 і за заповітом і за законом.

Як вбачається з дублікату договору дарування житлового будинку за адресою провулок Чкалова, 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, що договір дарування на вказаний будинок укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений 26.01.1993 року заступником голови Недайводської сільської ради, № в реєстрі 3, дублікат договору виданий 12.11.2004 року Недайводською сільською радою, зареєстрований в реєстрі за № 50, та в реєстрі прав власності на нерухоме майно договір зареєстровано 26.01.2005 року на підставі дублікату договору дарування (а.с.15,47).

Однак, з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке БТІ» та довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 14.02.2014 року слідує, що право власності на вказаний будинок зареєстрований на імя ОСОБА_3 згідно дублікату договору дарування виданого 12.11.2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 50, замість втраченого договору дарування, посвідченого Недайводською сільською радою 26.01.2003 року за реєстровим № 3, а не 26.01.1993 року, що не відповідає дійсності та є технічною помилкою, яка перешкоджає позивачу реалізації її спадкових прав на спірний житловий будинок (а.с.16,20).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 29.03.2013 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою провулок Чкалова, 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області та складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 77,2 кв.м., жилою 49,3 кв.м., літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», сараю «Д», огорожі №1-2, замощення І, розташований на неприватизованій земельній ділянці (а.с.16-19,46,49).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Криворізька районна державна адміністрація та ОСОБА_2, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 29.03.2013 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою провулок Чкалова, 3 с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області та складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 77,2 кв.м., жилою 49,3 кв.м., літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», сараю «Д», огорожі №1-2, замощення І, розташований на неприватизованій земельній ділянці.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: