АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» 47944 грн. 89 коп., з яких 33434 грн. 04 коп. сума основного боргу та 14510 грн. 85 коп. пені, стягнути з ОСОБА_2 5796 грн. 11 коп. завданої шкоди, стягнути з відповідачів солідарно судові витрати в сумі 5127 грн. 85 коп., з яких 537 грн. 41 коп. судовий збір, 750 грн. 00 коп. вартість оцінки матеріальної шкоди, 3840 грн. 00 коп. вартість автотоварознавчої експертизи.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2015 позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 39730 грн. 15 коп. страхового відшкодування.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 5000 грн. 00 коп. пені.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 537 грн. 41 коп. витрат з оплати судового збору.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 750 грн. 00 коп. витрат з оплати проведеної оцінки матеріальної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 3840 грн. 00 коп. вартості проведеної автотоварознавчої експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Справа № 757/29950/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4396/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про його незаконність і необґрунтованість у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права як таке, що ухвалено не об'єктивно у зв'язку із неповним, поверхневим дослідженням обставин справи. А саме зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у стягненні з відповідача 1 пені у повному розмірі застосував п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, яким встановлено скорочений строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), проте вказане положення закону не застосовується до спірних відносин, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах річного строку позовної давності у жовтні 2014 року. Також суд першої інстанції застосував ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин які мають істотне значення, проте розмір заявленої позивачем пені не перевищує розміру завданих позивачу збитків та будь-які інші обставини, які мають істотне значення, судом не встановлені і у рішенні суду не наведені. Крім цього, стягнення пені з страховика регулюється спеціальним законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі, представник позивача просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на його користь 47944 грн. 89 коп., у т.ч. 33434,04 грн. основного боргу та 14510,85 грн. пені; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5796 грн. 11 коп. завданої шкоди; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_2 солідарно понесені позивачем судові витрати у сумі 5718 грн. 56 коп.,

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте на адресу суду направлено клопотання про розгляд справи у його відсутності. Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 31.05.2014 о 12-00 год. в м. Києві, по бульвару Дружби Народів, 5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП вищевказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2014 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені вищевказаної ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Також встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 було застраховано в ПрАТ «СК «Україна» (поліс АІ/0333349), з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000 грн. 00 коп. та франшизою 500 грн. 00 коп. (а.с.8,19).

ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Україна» з повідомленням про вищевказану ДТП, надав всі необхідні документи та просив здійснити страхове відшкодування. Вимога ОСОБА_1 про здійснення страхового відшкодування залишена ПрАТ «СК «Україна» без реагування. ОСОБА_2, 01.07.2014 сплатив ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 500 грн.. Оскільки, на момент звернення до суду, відповідачами не відшкодовано позивачу в повному обсязі завдані внаслідок ДТП збитки, останній просив задовольнити позов.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 39730, 15 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Україна» не надало до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати позивачу страхового відшкодування в повному обсязі, або доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати.

Відмовляючи у стягненні з ПрАТ «СК «Україна» пені в повному розмірі, суд першої інстанції керувався положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, та дійшов висновку, що на корить позивача підлягає стягненню пеня в розмірі лише 5000, 00 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 була застраховано в ПрАТ «СК «Україна» та сума страхового відшкодування заявлена позивачем до стягнення не перевищує ліміту відповідальності

Проте, колегія суддів не вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно з п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхових не відшкодовує шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11. 2003 № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі 6-49цс14).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 17.07.2015 № 9378/15-54 вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_1 складає 39730,15 грн. (а.с. 106-113), з них: вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить - 33934, 04 грн., а втрата товарної вартості - 5796, 11 грн..

Разом з тим, належних та допустимих доказів, в розумінні положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виплати позивачу страхового відшкодування в повному обсязі, або доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачеві, ПрАТ «СК «Україна» до суду не надало, а тому з урахуванням положень ст. 12 та п. 32.7 ст. 32 вищевказаного Закону, з ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 33934, 04 грн. Проте, як вже вказано вище сума страхового відшкодування пила чується за мінусом розміру франшизи. А тому стягненню підлягає сума 33434, 04 грн..

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати позивачу втрату товарного вигляду автомобіля, розмір якого становить 5796,11 грн. 35коп., і який встановлений звітом від 28.04.2014.

Апеляційним судом не приймаються до уваги посилання ОСОБА_2 на безпідставність визначення величини втрати товарної вартості, так як транспортний засіб позивача вже був учасником ДТП, з огляду на те, що транспортний засіб був відремонтований, всі ці дані були наявні в матеріалах справи і, відповідно, були враховані при проведенні судової експертизи.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що ПрАТ «СК «Україна» не виконало зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то з них на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що станом на 15.12.2015 становить - 14510, 58 грн., виходячи з такого розрахунку.

Розрахунок пені виконується за формулою: Пеня = С х 2ПОС х Д, де С- сума заборгованості за період, 2 ПОС - подвійна облікова ставка НБУ на день, Д - кількість днів прострочки.

При обрахунку розміру беруться визначені експертним шляхом розмір вартості відновлювального ремонту за відрахуванням 500 грн. франшизи, тобто 21773, 11 грн. - з 26.10.2014 та 33434, 04 грн. - з 17.07.2015. 21773Д1х(12,5x2)96/365x44 + 21773,11х(14х2)%/365х85 + 21773,11х(19,5х2)%/365х26 + 21773,11х(30х2)%/365х135 + 33434,04х(30х2)%)/365х42 + 33434,04х(27х2)%)/365х28 +33434,04х(22х2)%)/365х82 = 14510,85 грн.

Що ж стосується посилань суду першої інстанції на положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, то колегія суддів вважає їх застосування до спірних правовідносин безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду із позовною заявою в межах річного строку позовної давності, а саме у жовтні 2014 року, крім того заявлена позивачем сума пені не перевищує розмір завданих збитків, а будь-які інші обставини, які мають істотне значення судом першої інстанції встановлені не були та в оскаржуваному рішенні не наведені.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 309 цього Кодексу порушення або неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

З огляду на викладене має місце порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що дає підставити скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, розмір судового збору сплаченого позивачем, підлягає стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача в сумі 1128, 56 грн., та судові витрати понесені позивачем на оцінку матеріальної шкоди та проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі в розмірі 4590, 00 грн., а разом - 5718, 56 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316-319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2015 - скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (ідентифікаційний код 30636550) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) 33434 (тридцять три тисячі чотириста тридцять чотири) гривні 04 копійки страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) 5796 (п'ять тисяч сімсот дев'яносто шість) гривень 11 копійок страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (ідентифікаційний код 30636550) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) 14510 (чотирнадцять тисяч п'ятсот десять ) гривень 85 копійок пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (ідентифікаційний код 30636550) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) судові витрати в розмірі 2859 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) судові витрати в розмірі 2859 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 28 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.