Справа № 372/306/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/3460/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 13.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілов О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій зазначає, що останній допустив виникнення заборгованості за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, банк має намір звернути стягнення на предмети іпотеки, однак органами державної виконавчої служби арештовано це ж нерухоме майно в межах виконавчого провадження. У звязку з наведеним позивач просить зняти арешт із двох земельних ділянок площею по 0,1 га, розташованих на території СТ «Захист» Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва, кадастрові номер :07:020:0072, :07:020:0073, що належать ОСОБА_2, який накладено 14.06.2011 року відділом державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області згідно постанови № 27239081 (номер запису про обтяження 11316272).

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся, причин неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи заперечень проти позову не подав.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року в позові публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, про звільнення майна з-під арешту відмовлено повністю.

Не погоджуючись із висновком, наведеним у рішенні, публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та скасувати арешт на майно боржника.

Зазначив, що рішення є незаконне та не обгрунтоване, ухвалене без усебічної, повної та обєктивної оцінки доказів по справі з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено, що 25 січня 2008 року ВАТ «Кредитпромбанк» було надано кредит ОСОБА_2, що підтверджується кредитним договором № 49.35/362/08-НВС.

25 січня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого виконання зобовязань за вказаним кредитним договором було забезпечено предметом іпотеки - двома земельними ділянками площею по 0,1 га, розташованих на території СТ «Захист» Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва, кадастрові номер :07:020:0072, :07:020:0073, що належать ОСОБА_2, що підтверджується іпотечним договором № 49.35/362/08-НВС, інформаційною довідкою.

26.06.2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» продав право вимоги за вказаними договорами позивачеві ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується договором, додатком до нього.

Заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 22.01.2016 року складає 1 357 419 грн. 46 коп., що підтверджується розрахунком.

14 червня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області було винесено постанову № 27239081 про арешт всього майна боржника ОСОБА_2 в межах процедури примусового виконання судового рішення, про що внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна (номер запису про обтяження 11316272), що підтверджується інформаційною довідкою.

Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення

Згідно ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що позивач не посилається на незаконність накладення арешту на спірні земельні ділянки, з матеріалів справи подібних обставин не вбачається, тому суд вважає, що арешт на спірне нерухоме майно було правомірно накладено державним виконавцем відповідно до чинного законодавства.

В порядку цивільного процесуального законодавства позивач не звертався зі скаргами щодо арешту майна, не вживав заходів для захисту своїх інтересів іншим процесуальним способом, окрім як шляхом подання цього позову.

В обґрунтування вимог цього позову позивач посилається на порушення його цивільних прав та інтересів, однак в судовому засіданні не встановлено обставин, які б породжували цивільно-правові наслідки, зазначені у позовних вимогах, а саме зняття арешту майна.

Так, колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б вказували на порушення законних прав чи інтересів позивача саме визначеним позовом відповідачем ОСОБА_2, який не здійснював дій щодо накладення арешту на власне майно, що вказує на неналежність відповідача.

В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували підстави та достовірні обставини накладення арешту на майно, втрати необхідності у арешті майна із передбачених законом підстав, співвіднесення постанови державного виконавця від 14.06.2011 року саме із виконанням рішення суду щодо стягнення заборгованості саме за кредитним договором № 49.35/362/08-НВС від 25 січня 2008 року, відсутність інших грошових зобовязань за виконавчим провадженням № 27239081, наявність у позивача будь-якого процесуального статусу у виконавчому провадженні, належність спірного майна саме відповідачеві станом на час предявлення позову та інших суттєвих обставин, які слід враховувати при вирішенні цього спору.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач не посилається на те, що спірне нерухоме майно належить ПАТ «Дельта Банк», отже посилання позову на ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» не узгоджується із фактичними обставинами справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на норми права, які регулюють правовідносини щодо іпотеки, виключення майна із акту опису суд вважає безпідставними, оскільки вони породжують правових наслідків у вигляді зняття арешту з майна. Обраний позивачем спосіб захисту інтересів не узгоджується із законом, при цьому вимог про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, про виключення майна з опису, звернення стягнення на предмет іпотеки тощо позивач не предявляв, тому правове обґрунтування позову суд вважає неспроможним.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Колегією суддів не приймається до уваги посилання апелянта на те, під час судового розгляду судом було порушено цивільні права і законні інтереси позивача, які підлягали судовому захисту в межах заявлених позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: