Ухвала

іменем україни

06 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімцентр», Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання правочину недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2007 року між Липовецькою районною державною адміністрацією та ТОВ «Агрохімцентр» було укладено договір оренди землі, на підставі якого останньому строком на 5 років передано в оренду земельну ділянку площею 174,6 га, розташовану на території Іваньківської сільської ради.

29 грудня 2012 року між ТОВ «Агрохімцентр» та Липовецькою районною державною адміністрацією укладено угоду про поновлення договору оренди землі від 25 червня 2007 року строком на 5 років, у зв'язку з чим ТОВ «Агрохімцентр» вважав, що договір оренди землі був поновлений і діє до 2017 року. На підставі зазначеної угоди ТОВ «Агрохімцентр» заявляє про свої права на земельні ділянки, які перебувають в оренді ОСОБА_4 згідно з договорами оренди земельних ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, що розташовані на території Іваньківської сільської ради, за межами населеного пункту с. Іваньки Липовецького району Вінницької області площами: 63,3346 га (кадастровий номер НОМЕР_4), 48,7097 га (кадастровий номер НОМЕР_5), 28,6154 га (кадастровий номер НОМЕР_6). Позивач вважав, що з метою уникнення спорів з ТОВ «Агрохімцентр» з приводу земельних ділянок, якими він користується, зазначену угоду слід визнати недійсною, оскільки на час її укладення земельна ділянка не була сформованою і їй не було присвоєно кадастровий номер.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 06 квітня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

25 червня 2007 року між Липовецькою районною державною адміністрацією та ТОВ «Агрохімцентр» укладено договір оренди землі, за умовами якого ТОВ «Агрохімцентр» передано в оренду до 30 грудня 2012 року земельну ділянку загальною площею 174,6 га, розташовану на території Іваньківської сільської ради. Указаний договір був зареєстрований у Липовецькому відділенні Вінницької філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель 16 листопада 2007 року вчинено запис № НОМЕР_7.

29 грудня 2012 року між ТОВ «Агрохімцентр» та Липовецькою районною державною адміністрацією укладено угоду про поновлення договору оренди землі від 25 червня 2007 року строком на 5 років, яка не була зареєстрована у встановленому законом порядку.

Земельні ділянки до цього часу знаходяться в користуванні ТОВ «Агрохімцентр». За користування земельними ділянками ТОВ «Агрохімцентр» сплачує орендну плату відповідно до угоди про поновлення договору оренди землі від 29 грудня 2012 року.

31 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області укладено договори оренди земельних ділянок № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, розташованих на території Іваньківської сільської ради за межами населеного пункту с. Іваньки Липовецького району Вінницької області, площами 63,3346 га, 48,7097 га, 28,6154 га. Право оренди на підставі зазначених договорів зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18 січня 2014 року).

На земельні ділянки, що перебувають у користуванні ТОВ «Агрохімцентр», а саме: НОМЕР_8 площею 28,6154 га, НОМЕР_9 площею 63,3346 га, НОМЕР_10 площею 48,7097 га, Головним управлінням Держагентства у Вінницькій області укладено договір оренди з ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на момент підписання угоди від 29 грудня 2012 року про поновлення договору оренди землі між ТОВ «Агрохімцентр» та Липовецькою районною державною адміністрацією не було погоджено всіх істотних умов, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», тому така угода є неукладеною, отже не може бути визнана судом недійсною.

Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції, оскільки суд при вирішенні позовних вимог повинен керуватися тими нормами, які діяли на момент виникнення правовідносин та фактичного виконання сторонами умов укладеного договору.

Із досліджених в судовому засіданні договорів оренди вбачається, що договір оренди земельної ділянки загальною площею 174,6 га укладено між ТОВ «Агрохімцентр» та Липовецькою районною державною адміністрацією 25 червня 2007 року. На момент підписання договору оренди сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в оренду згідно з вказаним договором було передано шість земельних ділянок зі складу земель запасу Іванківської сільської ради, визначено площу та вказано місце розташування кожної земельної ділянки.

В угоді від 29 грудня 2012 року, укладеній між ТОВ «Агрохімцентр» та Липовецькою районною державною адміністрацією, про поновлення договору оренди землі від 25 червня 2007 року вирішувалось питання щодо поновлення раніше укладеного договору оренди, істотні умови якого були узгоджені, як того вимагало чинне на той час законодавство.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що договір оренди землі від 25 червня 2007 року, укладений між ТОВ «Агрохімцентр» та Липовецькою районною державною адміністрацією, не був поновлений на новий строк, оскільки не було проведено державну реєстрацію відповідного права оренди.

Апеляційний суд, не погоджуючись з таким висновком, зазначав, що відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі № 6-162ц13, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2012 року між ТОВ «Агрохімцентр» та Липовецькою районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації від 29 грудня 2012 року № 531, укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі строком на 5 років, отже Липовецька районна державна адміністрація погодилась з усіма умовами, зазначеними в договорі від 25 червня 2007 року, тому висновок суду першої інстанції про те, що договір оренди землі не був поновлений на новий строк є безпідставним.

Разом із тим в позовній заяві позивач ставить питання про визнання недійсною додаткової угоди від 29 грудня 2012 року, оскільки на час укладення угоди земельна ділянка не була сформована та їй не було присвоєно кадастровий номер.

Апеляційний суд зазначав, що наведене позивачем не заслуговує на увагу, оскільки зазначені земельні ділянки були зареєстровані в Державному земельному кадастрі лише 10 грудня 2013 року, тобто через рік після укладення додаткової угоди. Крім того, істотні умови договору підлягають уточненню виключно сторонами договору оренди землі та жодним чином не стосуються інтересів ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Ю.Г.Іваненко

В.І.Мартинюк