Справа № 462/4929/16 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6456/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Фейір К.О.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства культури України на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 16 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства культури України про визнання незаконною бездіяльність та зобов"язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Міністерству культури України укладати з переможцем проведеного 07.09.2016 конкурсного добору на посаду керівника Галереї - ОСОБА_5 трудовий договір (контракт) на посаду генерального директора Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г.Возницького до набрання законної сили судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства культури України про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії .

У задоволенні клопотань про накладання заборони Міністерству культури України підписувати наказ про призначення переможця проведеного 07.09.2016 конкурсного добору на посаду керівника Галереї - ОСОБА_5 на посаду генерального директора Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г.Возницького до набрання законної сили судового рішення у цій справі та заборони Міністерству культури України підписувати наказ про звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючої обов»язки генеральною директора Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г.Возницького до набрання законної сили судового рішення у цій справі відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило Міністерство культури України в особі представника Л.В.Петасюк. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та без врахування всіх обставин у справі. Звертає увагу, що позивач звернулася з позовом до суб»єкта владних повноважень з вимогою визнання бездіяльності протиправною, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відтак суд не мав права задовольняти клопотання про забезпечення позову, а зобов»язаний був закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. Стверджує, що всупереч вимогам ст.151 ЦПК України позивачем не надано суду доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення. Крім цього, постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству укладати контракт з переможцем конкурсу, суд першої інстанції не врахував того, що таке рішення буде перешкоджати господарській діяльності та може завдати значної шкоди інтересам держави, адже Галерея знаходиться у державній власності, є національним, культурно-освітнім , науково-дослідним закладом, віднесена до сфери управління Міністерства. Звертає увагу, що заборона Міністерству укладати трудовий договір з переможцем конкурсу призведе до того, що в подальшому не будуть вчасно прийматись управлінські рішення, що призведе до непередбачуваних наслідків, а можливо і завдасть значної шкоди інтересам держави. Судом не враховано абз.3 п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» де роз»яснено, що у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії про звільнення позивача з роботи та зобов»язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов»язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті. Зазначає, що 14.09.2016 року з ОСОБА_5 укладено трудовий контракт №655, а тому враховуючи, що ухвала постановлена після його укладення виконана бути не може та підлягає скасуванню. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення представника Міністерства культури України ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивачки ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 звернулася в суд із позовною заявою до Міністерства культури України про визнання незаконною бездіяльність відповідача щодо укладення трудового договору (контракту) з ОСОБА_4 про призначення генеральним директором національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького та зобов»язання відповідача укласти з нею трудовий договір ( контракт) про призначення її генеральним директором Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г.Возницького.

До вирішення справи судом по суті позивачка подала заяву про забезпечення позову та просила суд заборонити Міністерству культури України укладати з переможцем проведеного 07.09.2016 року конкурсного добору на посаду керівника галереї - ОСОБА_5 трудовий договір (контракт) на посаду генерального директора Львівської національної галереї мистецтв ім..Б.Г.Возницького до набрання законної сили судового рішення у цій справі.

Заборонити Міністерству культури України підписувати наказ про призначення переможця проведеного 07.09.2016 року конкурсного добору на посаду керівника галереї ОСОБА_5 на посаду генерального директора Львівської національної галереї мистецтв ім..Б.Г. Возницького до набрання законної сили судового рішення у цій справі.

Заборонити Міністерству культури України підписувати наказ про звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючої обов»язки генерального директора Львівської національної галареї мистецтв ім..Б.Г. Возницького до набрання законної сили судового рішення у цій справі.

Статтею 151 ЦПК України визначені підстави забезпечення позову.

Стаття 152 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено судом 14.09.2016 року наказом Міністерства культури № 630/0/17-16 за результатами конкурсу генеральним директором Галереї призначено ОСОБА_5 на підставі його заяви та контракту від 14.09.2016 року №655. ( а.с.45).

Згідно з Наказом Міністерства культури від 14.09.2016 року № 631/0/17-16 ОСОБА_4 звільнено від виконання обов»язків генерального директора у зв»язку з призначенням керівника Галереї, згідно з п.2 ст.36 КЗпП України. ( а.с.44).

Постановляючи ухвалу від 16.09.2016 року в частині заборони Міністерству культури укладати з ОСОБА_5 трудовий договір (контракт) до набрання законної сили судовим рішенням у справі, суд не врахував зазначених вище обставин та постановив ухвалу після подій, які вже відбулися та мають відповідні юридичні наслідки. Водночас, суд не врахував, що постановлена ухвала буде перешкоджати господарській діяльності та може завдати значної шкоди інтересам держави, оскільки Галерея згідно із Статутом знаходиться у державній власності, є національним, культурно-освітнім, науково-дослідним закладом, віднесена до сфери управління Міністерства ( органу управління майном).

Враховуючи те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального права, така підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2 , 314 ч.1 п.6, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Міністерства культури України задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 16 вересня 2016 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин