Справа № 457/214/16-ц
провадження №2/457/190/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

секретарі судового засідання Шумеляк О.І., Гнатишак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди, третя особа Страхова компанія «Аско-Медсервіс», -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Трускавецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди, третя особа Страхова компанія «Аско-Медсервіс». Свої позовні вимоги мотивує тим, що у її власності знаходиться автомобіль марки ВАЗ 2170, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керує її син ОСОБА_4 04 вересня 2015 року в м. Трускавець біля будинку № 19 по вул. Сагайдачного громадянин ОСОБА_3 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: керуючи автомобілем ВАЗ 2103 на великій швидкості врізався ззаду в автомобіль ВАЗ 2170, яким керував її син. Дорожньо-транспортна пригода сталася в безпосередній близькості від автобусної зупинки, пішохідного переходу та магазину «Світлана». Удар був настільки сильним, що в її автомобілі зігнувся дах, а задні двері затиснули передні. Праве заднє крило довелося близько години часу ломом і кувалдою відгинати від колеса, щоб можна було забрати автомобіль з проїжджої частини дороги. Оскільки дорожньо-транспортна пригода трапилася біля її будинку, в якому вона проживає, то вона відразу зі своїм другим сином ОСОБА_5 пішла на місце події. У ОСОБА_3 в автомобілі був відео реєстратор. Після огляду місця події та складання протоколу про адміністративне правопорушення від будь-яких подальших дій та ремонту її автомобіля, а також від відшкодування збитків ОСОБА_3 відмовився. Він повідомив її сина у телефонній розмові, що «він не простий хлоп» і всюди має звязку. 01 жовтня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні даного правопорушення. Автомобіль ОСОБА_3 застрахований у страховій компанії «Аско-Медсервіс». Оскільки дорожньо-транспортну пригоду скоїв ОСОБА_3, відшкодування по ремонту її автомобіля проводила ця ж компанія. Страхового агента з м. Львова (саме там знаходиться експерт центр) викликав її син. Витрати на приїзд агента, огляд автомобіля , оцінку збитків та суми стархового відшкодування покривала вона. Двічі її син їздив до м. Дрогобич в автосервіс на пошкодженому автомобілі, щоб оцінити обєм роботи і здати автомобіль в ремонт. Від цього стерлися і зробилися гулі на задніх колесах, оскільки вся задня частина автомобіля була зміщена більше, ніж на 15 см, і колеса крутилися наполовину, а на половину терли по асфальту. Пошкоджені колеса син був змушений замінити на інші. Для того, щоб автомобіль почали ремонтувати, треба було відвезти його в м. Дрогобич на автосервіс і оплатити 4 000 грн. завдатку (на вимогу автосервісу), які вона була змушена відривати від сім'ї, не зважаючи на скрутне матеріальне становище. Потім ці кошти внесли до суми загальної вартості ремонту. За ремонт автомобіля вона заплатила 44 541 грн., а страхова компанія виписала платіжне доручення на суму 36 934,62 грн. ОСОБА_6 після зняття банком відсотків за послуги на її картку для виплат було передано 36 749,95 грн. Тобто щоб забрати автомобіль з автосервісу, треба було доплатити різницю між ціною за ремонт 44 541 грн. та фактичною сумою, що виплатила страхова компанія «Аско-Медсервіс» - 36 749,95 грн. а саме 7 791,05 грн., про що вона звернулася до ОСОБА_3 Її син ОСОБА_4 показав йому всі документи та повідомив, що всі фізичні і юридичні дії виконав сам, але останній відмовився платити, хоча зайвих грошей вона від нього не вимагала. Коли її син сказав ОСОБА_3, що його мати буде подавати позовну заяву до суду про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то останній розсміявся. Їй не залишилося нічого іншого, як позичити вказану суму у сторонніх людей, оскільки в разі несплати цієї суми після закінчення ремонту, їй довелося би платити автосервісу за кожен день стоянки автомобіля. Дорожньо-транспортна пригода сталася 04 вересня 2015 року, а автомобіль відремонтували лише 11 лютого 2016 року, і більше пяти місяців по вині ОСОБА_3 вони були позбавлені автомобіля. Крім того, її онука якій на даний час 8 років, навчається в гімназії СШ № 2, а це на другому кінці міста, і син був позбавлений можливості возити її до шкоди і забирати назад. Велика кількість побутових і сімейних питань не вирішувалася без наявності автомобіля. Тому вона вважає, що їй була завдана матеріальна шкода в розмірі 7 791,05 грн. Пошкодженням її транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди їй було завдано і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, що відобразилося на душевному стані, сімейних та родинних звязках, на звичайному ритмі життя. Зважаючи на характер правопорушення, вчиненого відповідачем, ступеня його вини у скоєному та відношення до заподіяного вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі. ОСОБА_3 розбив її машину, якою 04 вересня 2015 року керував її син. Подія відбулася біля її будинку. Власне очевидцем події вона не була, але прибігла відразу через 2-3 хвилини. Відповідач їхав на великій швидкості, внаслідок чого машина була повністю розбита. Тричі вона та члени її сім'ї їздили до Дрогобича вирішувати питання, повязані з ремонтом автомобіля. ЇЇ син їздив до Львова у відділення страхової компанії. Цілих 5 місяців вона відчувала суттєвий дискомфорт через відсутність автомобіля. Машину вони купили 7 років тому. До дорожньо-транспортної пригоди автомобіль був у доброму стані, тепер, зі слів спеціалістів, потребуватиме постійного ремонту. У судове засідання 02 липня 2016 року ОСОБА_2 не зявилася.

Представник позивача ОСОБА_7 підтримав позов своєї довірительки та просив його задовольнити. Після дорожньо-транспортної пригоди була проведена експертна оцінка по ремонту автомобіля. Ремонт, якого потребував автомобіль, був трохи дорожчим, ніж понесені фактичні витрати. Різницю між реальними витратами та сумою, виплаченою страховою компанією, має відшкодувати відповідач ОСОБА_3 У судові засідання 01 та 02 липня 2016 не зявився.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позов ОСОБА_2 та просив його задовольнити, пояснив, що оскільки ОСОБА_3 є винними у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, то саме він і повинен відшкодувати повну вартість ремонту автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні пояснив, що користується послугами Страхової компанії «Аско-Медсервіс». Він не заперечив того факту, що дорожньо-транспортна пригода 04 вересня 2015 року відбулася з його вини, але він не вважає, що має відшкодовувати якісь кошти, повязані з ремонтом автомобіля ОСОБА_2 Відшкодована їй сума не перевищує страхового ліміту. Оскільки саме страхова компанія повинна відшкодувати вартість пошкодженого автомобіля, то саме до неї і слід предявляти зазначений позов.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечив проти задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні пояснив, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована у передбаченому законом порядку, тому є незрозумілим, чому саме ОСОБА_3 є відповідачем у цій справі. Вартість ремонту позивачці була відшкодована. Страховий ліміт його довірителя становить 50 000 грн. Страховою компанією було проведено експертне дослідження щодо ремонту пошкодженого автомобіля, відповідно до якого вартість ремонту становить 44 541 грн. З претензіями, чому сума інакша сума була відшкодована ОСОБА_2, слід звертатися до страхової компанії. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності не подав.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як підстави своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО № 969621 автомобіль ВАЗ моделі 217030, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_2 /а.с. 11/.

Як вбачається з постанови Дрогобицького міськрайонного суду від 01 жовтня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, вказаною постановою суду встановлено той факт, що ОСОБА_3 04 вересня 2015 року о 16:00 год. в м. Трускавці по вул. Сагайдачного, керуючи автомобілем марки ВАЗ, державний номерний знак Н8870ОН, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 /а.с. 7/.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ-2103, державний номерний знак НОМЕР_2, була застрахована згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3610912, термін дії якого з 16 вересня 2014 року по 15 вересня 2015 року. Зазначений страховий поліс видано Страховою компанією «Аско-Медсервіс».

Відповідно до звіту № 1113/15 про оцінку автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 зроблений висновок, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_8, внаслідок пошкоджень становить 44 321,54 грн. /а.с. 60-62/.

Ремонтні роботи автомобіля, що належить ОСОБА_2, проводилися субєктом господарської діяльності ОСОБА_9, вид діяльності якої « 45.20. Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів» /а.с. 74-75/. Вказаною фізичною особою-підприємцем було складено акт № 16 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 11 лютого 2016 року між нею та ОСОБА_2, відповідно до якого загальна вартість послуг становить 44 541 грн. /ас. 72-73/. Згідно з товарним чеком саме така сума була сплачена ОСОБА_2 за ремонт автомобіля /а.с. 55/. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що акт № 16 здачі прийняття робіт (надання послуг) складений неналежно у звязку з відсутністю підпису позивача на ньому, оскільки факт прийняття виконаних робіт посвідчується оплатою за надані послуги позивачкою, а також показами представника позивача ОСОБА_5 про те, що виконання прийнято його довірителькою.

Суд не може взяти до уваги також твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, тому що це прямо суперечить правовій позиції Верховного Суду України у справі 6-2808цс15. Відповідно до правової позиції право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно зі ст. 6 Закону України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з відомостями, внесеними до страхового акту № 091-15-889 від 01 лютого 2015 року сум страхового відшкодування, яка підлягає до сплати потерпілій особі ОСОБА_2, становить 36 934,62 грн. /а.с. 58/. Відповідно до платіжного доручення № 03633 від 03 грудня 2015 рок СК «Аско-Медсервіс» на рахунок ОСОБА_2 було переказано 36 934,62 грн. /а.с. 57/. З виписки № TM9M-DVPM-MC6V-31AS від 19 лютого 2016 року, сформованої ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 було отримано 36 750,44 грн. /а.с.56/.

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Саме такі дії було вчинено потерпілою ОСОБА_2, а, з огляду на те, що розміру страхового відшкодування було недостатньо для покриття витрат, повязаних з ремонтом її автомобіля, вона була змушена звернутися до ОСОБА_3 особи, яка безпосередньо завдала їй шкоду.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Тому, з урахуванням всіх обставин справи, сума, яка підлягає до відшкодування ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 становить 7 791,05 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю, а п.7 згаданої Постанови зазначено, що заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичні чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд погоджується, що внаслідок протиправних дій із боку відповідача позивачці заподіяні також і моральні збитки, які підлягають відшкодуванню.

Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає, що внаслідок шкоди, заподіяної відповідачем, позивачці завдано моральної шкоди, оскільки був порушений їх звичайний спосіб життя. Позивачка вказувала, що хворіє ревтоматоїдний поліартрит, проблеми, повязані з довготривалим ремонтом транспортного засобу порушили її ритм життя та призвели до стресу. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог розумності і справедливості та враховує характер завданої шкоди, її обсяг, характер страждань позивачки, глибину її душевних переживань, особу відповідача та інші істотні обставини справи, та приходить до висновку, що належною та справедливою компенсацією моральної шкоди буде 1 500,00 грн. На думку, суду ця сума буде відповідати характеру та обсягу страждань позивачки, яких вона зазнала у зв'язку з завданням матеріальної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану їй матеріальну та моральну шкоду, розмір якої було доведено під час судового розгляду, а також понесені нею судові витрати.

При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково у частині стягнення моральної шкоди, а позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1102,40 грн. за позовні вимоги майнового та немайнового характеру, пропорційно частка судового збору, яка підлягає до відшкодування позивачу, становить 826,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, с у д,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 7 791,05 грн. (сім тисяч сімсот девяносто одну гривню пять копійок) матеріальної шкоди та 1 500 грн. (одну тисячу пятсот гривень) моральної шкоди, а всього 9 291,05 грн. (девять тисяч двісті девяносто одну гривню пять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 826,80 грн. (вісімсот двадцять шість гривень вісімдесят копійок).

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Т.В. Василюк