УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Одночасно з позовною заявою, 09 червня 2016 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що 20.11.2014 року позивач дізнався про продаж автомобіля «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідач погодився отримати кошти за автомобіль у розмірі 13 800.00 грн. Отримавши кошти відповідач ОСОБА_2 передав позивачу ОСОБА_1 автомобіль «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, технічний паспорт та ключі від автомобіля.

В лютому 2016 року позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 6 000.00 грн. за автомобіль однак ОСОБА_2 відмовився переоформляти даний автомобіль.

З метою уникнення непорозумінь автомобіль було передано ОСОБА_2, на прохання повернути кошти у розмірі 19 800.00 грн. було відмовлено з різних підстав.

Ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за можливе в її задоволені відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до 5.6.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Таким чином, враховуючи, що предметом розгляду даної цивільної справи є стягнення боргу, то накладення арешту на рухоме майно може привести до порушення прав відповідача щодо користування та розпорядження належним йому на праві власності майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вона містить лише припущення того, що відповідач може продати своє майно, а не факти існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Крім того, позивачем не надано суду жодного документу станом на 2016 рік, який би підтверджував, що автомобіль марки «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1985 року випуску, № кузова XTA2101130F4663479 на сьогоднішній день належить на праві власності саме відповідачеві ОСОБА_2

Будь-яких заяв щодо виявлення майна, яке належить на праві власності відповідачу, від позивача також не надходило.

Також позивач не зазначив обґрунтування необхідності обрання саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявником не надано доказів того, що невжиття даних заходів забезпечення позову зможе в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення, не надано документів, які-б підтверджували, що автомобіль марки «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1985 року випуску, № кузова XTA2101130F4663479 на сьогоднішній день належить на праві власності саме відповідачеві ОСОБА_2, відсутністю обґрунтування виду забезпечення позову, вважаю за можливе в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 5.6.1, 5.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., ст.ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. Стефанишинин