Справа № 357/4444/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.11.2006 року помер його батько - ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно померлого, а саме на земельну ділянку площею 3,7409 га, що розташована в межах Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільсько господарського виробництва. Позивач посилався на те, що він являється єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 за заповітом. Позивач вказував на те, що він звернувся до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно після ОСОБА_2, однак державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, через відсутність документів, для вчинення нотаріальної дії. Позивач просив в судовому порядку визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,7409 га, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, Іванівська сільська рада, кадастровий номер :01:011:0012, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилися, про день і час розгляду справи були належним чином повідомлені, представник позивача ОСОБА_4 надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її присутності та присутності позивача, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду лист в якому просив справу розглядати у відсутності представника Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в листі вказав, що Іванівська сільська рада Білоцерківського району Київської області позов визнає.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що ОСОБА_1 народився 21.07.1960 року і його батьками у свідоцтві про народження записані: батько - ОСОБА_2; мати- Кузьменко ОСОБА_5. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер 15.11.2006 року.

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріа льної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастереж ною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 при житті залишив заповіт.

Відповідно до копії заповіту від 14.10.2006 року, посвідченого секретарем Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_6, та зареєстрованого в реєстрі за №61, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все належне йому майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на, що він за законом матиме право, заповідає синові - ОСОБА_1, дочці ОСОБА_7, дочці - ОСОБА_8. Вказаний заповіт на день смерті ОСОБА_2 був чинним.

Згідно до копії спадкової справи №286/2009 Узинської міської державної нотаріаль ної контори Київської області до майна померлого 15.11.2006 року ОСОБА_2, 23.12.2009 року із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області звернувся ОСОБА_1

А також, згідно до копії спадкової справи №286/2009 Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області до майна померлого 15.11.2006 року ОСОБА_2, із заявою 23.12.2009 року звернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вказаній заяві останні вказали на те, що в управління чи володіння спадковим майном в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони не вступили, вимоги закону про порядок прийняття спадщини і оспорювання його їм роз»яснено, звертатися до суду про продовження строку прийняття спадщини вони не будуть, не заперечували, щоб майно, яке залишилося після померлого ОСОБА_2 було повністю оформлене на ім»я сина померлого ОСОБА_1.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.05.2016 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення 23.12.2009 року спадкової справи до майна померлого 15.11.2006 року ОСОБА_2.

З копії довідки виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради 07.12.2009 року №463 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року, фактично (проживав разом з померлим в спадковому будинку та продовжує проживати в ньому по даний час, будинок розташований в с. Іванівка, вулиця Щорса будинок №30). Місце відкриття спадщини після померлого ОСОБА_2 є в селі Іванівка Білоцерківського району Київської області.

З копії довідки виданої Іванівською сільською радою Білоцерківського району Київської області в липні 2009 року №359 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, померлого 15.11.2006 року у передбаченому законом порядку.

Судом встановлено, що 23.12.2009 року державний нотаріус Узинської міської дер жавної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 видала свідоцтво про пра во на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі № 5526, свідоцтво видане на підставі заповіту, посвідченого Іванівською сільською радою Білоцерківського району Київської області 14.10.2006 року і зареєстрованого в реєстрі за №61. У вказаному свідоцтві зазначено, що спадкоємцем зазначеної в заповіті однієї цілої частини майна гр. ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року, є його син, гр. ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого в с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, вул. Щорса, буд. №30. Наведене підтверджується копією вказаного свідоцтва.

23.12.2009 року державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі № 5528, свідоцтво видане на підставі заповіту, посвідченого Іванівською сільською радою, Білоцерківського району, Київської області 14.10.2006 року і зареєстрованого в реєстрі за №61. У вказаному свідоцтві зазначено, що спадкоємцем зазначеної в заповіті однієї цілої частини майна гр. ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року, є його син, гр. ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1977 гектара, розташованої на території с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, вул. Щорса, 30 та переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку. Наведене підтверджується копією вказаного свідоцтва.

Також судом встановлено, що 23.12.2009 року державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі № 5530, свідоцтво видане на підставі заповіту, посвідченого Іванівською сільською радою, Білоцерківського району, Київської області 14.10.2006 року і зареєстрованого в реєстрі за №61. У вказаному свідоцтві зазначено, що спадкоємцем зазначеної в заповіті однієї цілої частини майна гр. ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року, є його син, гр. ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,8872 гектара, розташованої на території с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, вул. Щорса, 30 та переданої для ведення особистого селянського господарства. Наведене підтверджується копією вказаного свідоцтва.

Крім вказаного судом встановлено, що 23.12.2009 року державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі № 55 32, свідоцтво видане на підставі заповіту, посвідченого Іванівською сільською радою, Білоцерківського району, Київської області 14.10.2006 року і зареєстрованого в реєстрі за №61. У вказаному свідоцтві зазначено, що спадкоємцем зазначеної в заповіті однієї цілої частини майна гр. ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року, є його син, гр. ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з майнового паю в розмірі 3 661,00 грн. в загальному пайовому фонді КСП «Світанок», розташованого в с.Іванівка Білоцерківського району Київської області.

Судом встановлено, що 21.03.2016 року державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 винесла постанову в якій відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розташовану за адресою: Іванівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, після померлого 15 листопада 2006 року його батька ОСОБА_2, через відсутність документів, для вчинення нотаріальної дії. Наведене підтверджується постановою від 21.03.2016 року.

З копії договору №219 оренди земельної ділянки від 13.04.2005 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» вбачається, що земельна ділянка загальною площею 3,7409 га для товарного сільсько господарського виробництва, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради належить ОСОБА_2 на праві приватної вланості на підставі державного акту серії ЯА № 224922, зареєстрованого 22.03.2005 року за №14, кадастровий номер земельної ділянки :01:011:0012. Вказаний договір зареєстрований у Київській РФДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.07.2005 року за №22.

З довідки виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 12.05.2016 року №210 вбачається, що земельна ділянка загальною площею 3,7409 га, яка знаходиться в межах Іванівської сільської ради рахувалася за ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року, на підставі державного акту серії ЯА № 224922, кадастровий номер :01:011:0012.

Згідно до довідки Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області від 16.05.2016 року №29-1005-99.4.-715/2-16, земельна ділянка (пай) площею 3,7409 га була зареєстрована за ОСОБА_2, реєстраційний №14 від 22.03.2005 року.

В судовому засіданні встановлено, що оригінал вищевказаного державного акту відсутній.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз»яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту держав ної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено судом, на ім'я спадкодавця було оформлено державний акт на право власності на вказану вище земельну ділянку, цей акт пройшов державну реєстрацію, тобто, спадкодавець набув права власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог чинного на той час законодавства, але в зв'язку з відсутністю оригінала цього акту у спадкоємця він не має можливості оформити спадщину на вказану земельну ділянку.

Згідно до ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

З 01.01.2013 року з моменту введення в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» змінено порядок оформлення правовстанов люючих документів на земельні ділянки.

Як передбачено в ст.15 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом на земельну ділянку є не державний акт, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Тобто, позивач позбавлений на даний час можливості оформити дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку.

Також згідно приписів вказаного вище Закону, для одержання свідоцтва спадкоємець має надати до органу Державної реєстраційної служби відповідні документи, які підтверд жують його права на земельну ділянку, а в даному випадку позивач таких документів надати не може, оскільки дублікат державного акту він не одержить, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому відмовлено нотаріусом.

За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосову ватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказано вище, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку.

Таким чином, як встановлено судом і вказано вище, земельну ділянку площею 3,7409 га, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, Іванівська сільська рада, кадастровий номер :01:011:0012, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2, після його смерті успадкував син померлого - ОСОБА_1.

А тому враховуючи все вищевикладене, суд вважає, за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 3,7409 га, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, Іванівська сільська рада, кадастровий номер :01:011:0012, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року, оскільки спадкоємець Кузь менка П.П. позивач по справі - ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити свої спадкові права на цю земельну ділянку в нотаріальному порядку. Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 224922, оригінал якого відсутній.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1266, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 202 ЗК України, Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,7409 га, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, Іванівська сільська рада, кадастровий номер :01:011:0012, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, який помер 15.11.2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_10