АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/4321/15-ц Головуючий 1 інстанції Бутенко В.М.
Провадження № 22ц/790/6360/16 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: права власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Бездітко В.М., Довгаль А.П.

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні.

В обґрунтуванні позову посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 червня 2015 року є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Спадщина на яку видане зазначене свідоцтво складається з 3/4 частини однокімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1. Загальна площа квартири складає - 28,3 кв. м., в тому числі житлова - 15,1 кв. м., кухня - 5,9 кв. м., санвузол - 3,2 кв. м., коридор - 2,8 кв. м., вбудована шафа - 0,4 кв.м., балкон - 0,9 кв.м. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 3/4 частини квартири підтверджено факт реєстрації права власності.

Відповідач в свою чергу став спадкоємцем 1/4 частки спірної квартири, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 червня 2015 року після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Зазначена квартира на даний час знаходиться у їх спільній частковій власності.

Позивач та відповідач не є членами однієї сім'ї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, в той час як між сторонами залишились лише віддалені родинні зв'язки, які ніколи ними не підтримувались, та кожен має свою родину.

Після прийняття та оформлення ними спадщини позивач запропонувала відповідачу виплатити грошима вартість його частки в квартирі в сумі що дорівнює 1/4 частки від вартості квартири відповідно до оцінки БТІ,балансова вартість якої складала 101 344,0 грн, яка була значно вища за експертну оцінку яку вони проводили у червні 2015 року при прийнятті спадщини, відповідно до якої вартість квартири в цілому станом на 18.06.2015 складала - 76 600,00 грн. Тобто було запропоновано сплатити 25 000,00 грн. При цьому вона виходила з того, що спірна квартира є однокімнатною і не може бути поділеною, а частка відповідача в ній є незначною і не може бути виділена в натурі. Окрім того відповідач проживає постійно разом зі своєю сім'єю у приватному будинку в іншому населеному пункту за адресою вказаною у позові та не має потреби в житлі. На її пропозицію відносно продажу своєї частки відповідач погодився, але оцінив її у 2000,00 доларів США, що не відповідає реальній вартості його частки на сьогоднішній день. Неодноразові перемовини з приводу зменшення вартості частки у праві спільної власності відповідача на однокімнатну квартиру бажаних результатів для позивача не дало, оскільки відповідач постійно посилався на те, що «воно йому не горить».

Частка відповідача у праві спільної власності на однокімнатну квартиру є незначною, оскільки на нього припадає 1/4 від вартості квартири, а позивач натомість має ідеальну частку, яка становить 75% від вартості всієї квартири.

Також, розмір частки відповідача як співвласника однокімнатної квартири у відповідності до технічного паспорту на квартиру, не дає можливості навіть виділити в натурі приміщення (кімнату) для володіння та користування з дотриманням вимог ДБН, оскільки становлять менший розмір ніж площа житлової кімнати. Однокімнатну квартиру не можливо ні поділити в натурі між співвласниками, ні виділити часту у спільному майні одному із співвласників, ні встановити порядок користування житловим приміщенням між співвласниками, оскільки частка відповідача є незначною .

Однокімнатна квартира як річ за звичай є неподільною річчю, враховуючи те, що в даному випадку частка відповідача співвласника однокімнатної квартири є незначною, тобто становлять менший розмір ніж житлова площа однокімнатної квартири, тому розподіл однокімнатної квартири в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі 3/4 та 1/4 з технічної точки зору - не можливий, а тому однокімнатна квартира як річ за наявності такого розміру часток співвласників є річчю неподільною.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією здійснювати спільно відповідно до своїх часток у майні відповідні комунальні платежі та спільним коштом здійснити хоч якийсь косметичний ремонт на що останній відповідав категоричною відмовою з посиланням на те, що воно йому не потрібно, в нього є інше житло, а його частка на цю квартиру є незначною для того, щоб здійснювати вкладення в неї грошових коштів, оскільки проживати він там не збирається.

Вказані вище обставини підтверджуються наявністю у позивача квитанцій на проплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи те, що частка відповідача у однокімнатній квартирі є незначною, не можливий ні її поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку його користування між співвласниками, відповідач жодного дня не мешкав у спільній квартирі, а також відповідач невносив жодних коштів у рахунок плати комунальних послуг, більш того вартість частко є незначною, а відповідач проживає у іншому житлі, - на думку позивача, припинення за рішенням суду прав відповідача на частку у спільному майні, яким є вказана вище однокімнатна квартира не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї .

Позивачкою попередньо внесені на депозитний рахунок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області вартість частки відповідача у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка, складає грошову суму коштів у розмірі - 19150,00 грн та 11370,08 грн, що складає вартість 1/4 частини однокімнатної квартири (загальна вартість квартири відповідно до висновку експертизи № 1864 складає - 121630 грн).

В зв'язку з цим просила припинити право спільної власності ОСОБА_3 на 1/4 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 присудити на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну йому 1/4 частину спірної квартири у розмірі 30 520,08 грн. з депозитного рахунку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, на який було внесено позивачем грошову суму коштів, що становить вартість частки ОСОБА_3; визнати за нею право власності на 1/4 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 стягнути з відповідача розмір сплачених нею судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечували і зазначали, що відповідач не згоден з позивачкою в тому, що відповідач має окреме житло. Він проживає з матір'ю в домоволодінні, яке розташовано в АДРЕСА_3 жила площа складає 9,8 кв. м. Матеріально забезпечує його мати ОСОБА_7, тому що відповідач за станом здоров'я не може працювати.

Не погоджується, що позивачка пропонувала за його частку 25 000 грн. Також не погоджується з пропозицією позивачки сплатити йому грошову компенсацію за належну йому 1/4 частки однокімнатної квартири № 205, яка знаходиться в АДРЕСА_1, у розмірі 30 520,08 грн з депозитного рахунку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, на який було внесено позивачем грошову суму коштів, що становить вартість частки ОСОБА_3, так як іншого житла він не має та бажає володіти і користуватися своєю власністю.

Окрім цього позивачка без згоди відповідача передала спірну квартиру квартирантам, та отримує за це орендну плату, квартиранти сплачують всі комунальні платежі, а позивачка посилається на те що він за свою частку їх не сплачує. А він також як і вона є власником 1/4 частини цієї квартири і йому ні вона, ні квартиранти за його частку нічого не сплачують.

Порушуючи права, відповідача не допускають в квартиру, про що він звертався в правоохоронні органи з заявою та до суду з позовною заявою.

Вважав, що позивачка не може наполягати на тому, щоб позбавить його права власності на його частку в спірної квартирі, тому що сама вона в цій квартирі не проживає, постійно мешкає в АДРЕСА_4, а у нього немає особистого житла та він не може повноцінно працювати у зв'язку із захворюванням хребта, в зв'язку з чим порушені функції ніг.

Посилаються на те, що 1/4 частка спірної квартири є для відповідача значною, та таке припинення права ОСОБА_3 на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди інтересам відповідача як співвласника, просять у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2016 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні - відмовлено.

Повернуто ОСОБА_1 попередньо внесені кошти 19 150,00 грн. та 11 370,08 грн. на депозитний рахунок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області вартості 1/4 частки житлової однокімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, оскільки судом безпідставно не було взято до уваги надані ним доказ та пояснення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що 3/4 частки житлової однокімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 червня 2015 року після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

1/4 цієї квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 червня 2015 року після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-11, 26, 58-66, 81).

Квартира однокімнатна розмішена на 8 поверсі 9 поверхового будинку, загальна площа квартири - 28,3 кв. м., в тому числі жила площа - 15,1 кв. м., кухня площею - 5,9 кв. м., санвузол - 3,2 кв. м., коридор - 2,8 кв. м., вбудована шафа - 0,4 кв.м., балкон - 0,9 кв.м. (а.с. 12-14).

Виділ належної ОСОБА_3 1/4 частки квартири в натурі технічно неможливий. Ринкова вартість квартири на час проведення оціночно-будівельної експертизи № 1864 складає 121 тис. 630 грн, а належної відповідачу частки - 30 тис. 407,40 грн (а.с. 114-127).

ОСОБА_3 проживає з матір'ю в домоволодінні, яке розташовано в АДРЕСА_3 відповідач бажає володіти і користуватися своєю власністю 1/4 частки житлової однокімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1

Позивачка в спірній квартирі не проживає, постійно мешкає в АДРЕСА_4, без згоди відповідача передала спірну квартиру іншим особам, які користуються квартирою, та відповідача не допускають в квартиру, в зв'язку з чим він звертався в правоохоронні органи з заявою та до суду з позовною заявою (а.с. 29, 31, 34, 35, 36-38, 138-143, 163).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову, оскільки позивач у спірній квартирі не проживає та не є необхідною їй для власного проживання. Кожна із сторін фактично проживають в інших житлових приміщеннях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводи ОСОБА_3 щодо постановлення окремої ухвали колегією суддів не приймаються, оскільки підстав для її поставлення не вбачається, сам ОСОБА_3 у разі порушення його прав не позбавлений можливості звернутись до правоохоронних органів із відповідною заявою.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -