справа № 691/1390/16-ц
провадження № 2/691/696/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Городищенської міської ради Черкаської області про визнання права власності,-

встановив :

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Городищенської міської ради Черкаської області про визнання права власності.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 липня 2008 року Серії НОМЕР_2, відповідно до рішення виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 23 червня 2008 року №234, має на праві власності приміщення магазину промислових товарів загальною площею 249,7 кв.м., а саме: приміщення першого поверху площею 192,4 кв.м.; приміщення другого поверху 57,3 кв.м., що підтверджується і Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Городищенського виробничого відділку коммунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 11 липня 2008 року №19503353 та технічним паспортом на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 Крім цього, придбав за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу ОСОБА_5, частину нежитлової будівлі автостанції за реєстром №608, яка знаходиться в АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці розміром 0,097 га. Рішенням Городищенської міської ради від 13 липня 2015 року йому було надано дозвіл на реконструкцію будівлі автостанції на магазин, внаслідок проведення якої мається невідповідність загальної площі будівлі. Належне йому право власності на придбане нерухоме майно не визнається Городищенською міською радою після проведеної реконструкції, через невідповідність площі і це стало підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації державним реєстратором, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не з»явився. Участь в судовому засіданні взяв його представник, який позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив визнати за позивачем право власності на нежитлове приміщення, яке використовується під магазин промислових товарів, який знаходиться по АДРЕСА_1 по причині відмови державного реєєстратора у проведенні державної реєстрації права власності на об»єкт через невідповідність площі правовстановлюючим документам.

Представник відповідача Городищенської міської ради Черкаської області позов визнав, пояснив, що на його думку згідно встановленого законодавством «Порядку про введення в експлуатацію реконструйованих об»єктів нерухомого майна», позивач повинен був пред»явити рішення про відмову в державній реєстрації права власності, остільки Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено введення в експлуатацію об»єкта нерухомого майна та державну реєстрацію права власності об»єкта нерухомого майна після введення його в експлуатацію, а позивач не пред»явив доказів, які б свідчили про факт його звернення до органів архітектурного будівництва та контролю з метою введення в експлуатацію приміщення. При цьому вказав, що не заперечує факту власності у позивача на нерухоме майно та не оспорює належного йому права власності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При розгляді справи, суд керується ст.ст.10, 60 ЦПК України, згідно якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статі 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено і це відповідає фактичним обставинам справи, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 липня 2008 року Серії НОМЕР_2, позивач, відповідно до рішення виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 23 червня 2008 року №234, має на праві власності приміщення магазину промислових товарів загальною площею 249,7 кв.м., а саме: приміщення першого поверху площею 192,4 кв.м.; приміщення другого поверху 57,3 кв.м. (а.с.4), що підтверджується і Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Городищенського виробничого відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 11 липня 2008 року №19503353 (а.с.5) та технічним паспортом на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (а.с.5). Як вбачається із Державного Акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_3, позивач, на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2009 року №391, є власником земельної ділянки площею 0,0987 га, кадастровий номер НОМЕР_4 яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням -для роздрібної торгівлі та комерційних послуг (а.с.6). В подальшому згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 2014 року позивач ОСОБА_2 придбав у власність у ПАТ «Черкаське обласне підприємство автобусних станцій» м.Черкаси бульв.Шевченка, №389, частину будівлі автостанції, яка становить ціле із придбаним раніше приміщенням, загальною площею 504,1 кв.м. в АДРЕСА_1. Право власності на зазначену нерухомість зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Городищенського районного Управління юстиції Черкаськї області ОСОБА_4, 18 березня 2014 року - номер запису про право власності 5020045, реєстраційний номер об»єкту нерухомого майна №03. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 2014 року, нерухомість по АДРЕСА_1 розташована на земельній ділянці площею 1,019 га кадастровий номер НОМЕР_6, яка надана позивачу в користування на підставі Державного Акта на право постійного користування землею Серії НОМЕР_5(а.с.7-9). Рішенням виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 13 липня 2015 року №111, внесено зміни до рішення виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 01 квітня 2014 року №68 «Про дозвіл на реконструкцію будівлі автовокзалу по вул.Миру, №122/1 м.Городище Черкаської області, ОСОБА_2», а саме пунк 1 рішення змінено та викладено в такій редакції: «Надати дозвіл фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 на реконструкцію бідівлі автовокзалу на магазин по АДРЕСА_1 зобов»язавши укласти з виконавчим комітетом міської ради договір на пайову участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Городище Черкаської області (а.с.10). З наведеного вбачається, що позивач рішенням виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області отримав дозвіл на реконструкцію придбаної будівлі автовокзалу. Відповідно до договору про розподіл об»єкта нерухомого майна від 12 лютого 2016 року позивачу у власність перейшла частина нежитлової будівлі автостанції А-2, загальною площею 504.1 кв.м. (а.с.12). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мйно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна №53173173 від 12 лютого 2016 року загальна площа нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 на підставі договору про розподіл нерухомого майна від 12 лютого 2016 року, становить 753,8 кв.м. (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок - нежиле приміщення, магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 видано ОСОБА_2, загальна площа приміщення становить: по першому поверху - 834,00 кв.м.; по другому поверху - 636,80 кв.м., а разом становить - 1470,80 кв.м. (а.с.13-16). Із звіту про оцінку майна, а саме нежилого приміщення, магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 №139-10/2016, слід вбачати, що на підставі аналізу результатів обстеження, техніко-економічних розрахунків і аналізу кон»юнктури ринку, яка склалася на дату оцінки, а саме 27 жовтня 2016 року, ринкова вартість - нежилого приміщення, магазину промислових товарів становить730201 грн., загальна площа - 1470,8 кв.м. (а.с.46-49). Позивач, користуючись своїм правом, мав намір провести державну реєстрацію нерухомого майна - нежитлового приміщення магазину промислових товарів, розташованого за адресою АДРЕСА_1 в цілому, але отримав відмову через невідповідність площі приміщень магазину за правовстановлюючими документами у технічному паспорті (а.с.50).

Нерухоме майно, яке є предметом судового розгляду не перебуває під заставою, не належить іншим особам. Між сторонами існує спір щодо підстав реєстрації права власності на нерухоме майно, у зв»язку з чим обрано спосіб захисту прав у судовому порядку.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом встановлено, що позивачу безспірно на праві власності належить приміщення магазину промислових товарів згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 липня 2008 року Серії НОМЕР_2 та згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 2014 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності . Під час проведення державної реєстрації права власності на приміщення після реконструкції будівлі на підставі рішення Городищенської міської ради від 13.07.2015 року, державним реєстратором виконавчого комітету Старосільської сільської ради Черкаської області було встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 було відмовлено у реєстрації та роз»яснено про звернення до суду. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Позивачем доведено, що він є власником придбаного та реконструйованого майна і, що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. В судовому засіданні було достовірно встановлено наявність наступних юридичних фактів: правомірність набуття позивачем права власності на приміщення та факт порушення його права вільно ним розпоряджатись, зокрема відмови державного реєстратора у державній реєстрації. Відповідно до п.2 ч.2 ст.9, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Однією з підстав проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчудження обєктів нерухомого майна є рішення суду, що набрало законної сили.Позивач довів, а відповідач не заперечив, що розбіжність у площі придбаного приміщення пов»язана виключно із проведеною реконструкцією та спростовується безпосередньо рішенням Городищенської міської ради від 13.07.2015 року «Про внесення змін до рішення виконкому від 01 квітня 2014 року №68 «Про дозвіл на реконструкцію будівлі автовокзалу по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_2.»

За таких обставин, суд вважає, що на даний час відсутні будь-які підстави щодо заборони для реєстрації приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 і належить позивачу,остільки існуюча відмова державного реєстратора заважає йому розпоряджатися особистим майном, що є порушенням права власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на необхідність надання позивачем державному реєстратору для здійснення державної реєстрації доказів, які б свідчили про факт його звернення до органів архітектурного будівництва та контролю з метою введення в експлуатацію приміщення, суд, вважає не обґрунтованими та такими, що не узгоджуються із чинним законодавством, яке врегульовує заявлені позивачем вимоги до суду. Правовий режим земельної ділянки підтверджується Державним Актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 з цільовим призначенням - роздрібна торгівля та комерційні послуги (а.с.6)Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд, у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України, вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 липня 2008 року; копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 липня 2008 року; копією Державного Акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_3; копією оговору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 2014 року; копією рішення виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 13 липня 2015 року №111; копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мйно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна №53173173 від 12 лютого 2016 року; копією договору про розподіл об»єкта нерухомого майна від 12 лютого 2016 року; копією технічного паспорта на громадський будинок нежиле приміщення, магазину промислових товарів по АДРЕСА_1; копією технічного паспорта на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1; копією звіту про оцінку майна нажилого приміщення, магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 довідкою виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області про відмову щодо реєстрації нерухомого майна нажилого приміщення, магазину промислових товарів по АДРЕСА_1

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213,215, 294 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 328, 334, 386, 392 ЦК України, п.2 ч.2 ст.9, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд,-

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Городищенської міської ради Черкаської області про визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителем АДРЕСА_2, право власності на нежитлове приміщення магазину промислових товарів, який розташований по АДРЕСА_1

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Савенко