АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання неправомірними дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» стосовно розгляду скарги від 23.05.2016 року, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що у відповідача на розглядів перебувала його скарга від 23.05.2016. Листом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» № 2912 вих-3399 від 25.06.2016 надана відповідь, в якій помилково стверджується, ніби то сума 3 202,20 грн. сплачена не ним, так як він надавав довідку банку, де вказано що дану суму перерахував саме він. Крім того, у відповіді помилково стверджується, що він не надав документів, підтверджуючих право власності на квартиру АДРЕСА_1, що не відповідає дійсності, так як він до скарги додавав договір купівлі-продажу квартири, згідно якого він 14.07.1995 придбав дану квартиру у ОСОБА_3 Отже, лист містить недостовірні відомості, що суперечить вимогам ст. ст. 4, 15 Закону «Про захист прав споживачів».

Дана скарга є по суті претензією, так як надана з питання газопостачання квартири, в якій він проживає. Тому відповідач повинен був відповісти на неї протягом 5-ти днів, що встановлено п. 37 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999, а не через місяць. Скаргу від 23.05.2016 не розглянуто об'єктивно, всебічно та своєчасно, не прийнято належних заходів щодо відновлення порушених прав, що суперечить вимогам ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

Крім того вважає, що йому завдана моральна шкода. Зазначає, що йому 66 років, у зв'язку з чим у нього негаразди зі здоров'ям, нервовою системою. Відповідач не прийняв належних заходів реагування, спрямованих на відновлення його прав, вчинив свавілля демонстративно, повівся нахабно, злісно, цинічно, образливо. Вказана поведінка відповідача визвала у нього хвилювання і переживання, які тривають і досі. Моральну шкоду оцінює у 2000 грн. та по 50 грн. за кожний наступний день, починаючи з дня предявлення позову по день винесення рішення.

Тому, посилаючись на норми ст.ст. 19, 25 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 4, 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1167, 1172 ЦК України, просив суд визнати неправомірними дії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» стосовно розгляду скарги від 23.05.2016, яка не розглянута обєктивно, всебічно, своєчасно, з порушенням пятиденного строку, містить недостовірні дані, не вжиті міри до реагування, не відновлені права, зобовязання належним чином розглянути скаргу від 23.05.2016, стягнути моральну шкоду в сумі 2000 грн. та 50 грн. за кожен наступний день, починаючи з дати подання позову - 19.08.2016 до винесення рішення у справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 було подано скаргу до ПАТ «Дніпропетровськгаз збут» від 23.05.2016, в якій він зазначив, що в липні 1995 року придбав квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_3, у звязку із чим остання виписалася та покинула квартиру, що підтверджується листами Жовтневого РВВС та договором купівлі-продажу. З липня 1995 року ОСОБА_3 не сплачує за газопостачання по квартирі № 26. У звязку із тим, що йому надійшло попередження про відключення газопостачання по квартирі № 26, саме він сплатив 3 202,20 грн. У квитанції банку прізвище ОСОБА_3 зазначено лише тому, що на неї оформлено особовий рахунок. Касир автоматично перенесла прізвище ОСОБА_3 в квитанцію. Все це підтверджується довідкою банку, яку він отримав 20.01.2016 при сплаті суми 3 202,20 грн. Так як оплата за газопостачання проводиться за адресою реєстрації, по квартирі № 26 не повинно бути заборгованості, так як ОСОБА_3 там не проживає. Він же прописаний у квартирі № 14 та по ній сплачує за газ, про що відомо відповідачу. Його проживання у квартирі № 26 підтверджується чисельними відповідями ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «Дніпрогаз», які направлені йому по квартирі № 26, де він їх отримує. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» бажає привласнити сплачені ним 3 202,20 грн., перераховані на чужий рахунок. Проте кошти підлягають поверненню, згідно п.32 Правил надання населенню послуг тощо газопостачання. Вказує, що рішенням Антимонопольного комітету від 11.05.2016 вже визнано неправомірними дії ПАТ «Дніпрогаз» та накладено штраф за безпідставне твердження про те, що відсутній доступ до квартир № 22 і 26. Він неодноразово звертався до ПАТ «Дніпрогаз» із вимогами про припинення свавілля, відновлення газопостачання під'їзду і добровільної сплати моральної шкоди в сумі 5000 грн. Наразі у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська розглядається його справа за позовом до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про повернення 3202,20 грн. Тому пропонує добровільно вирішити спір, а саме, повернути йому сплачені кошти та відшкодувати моральну шкоду.

Листом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» № 2912 вих-3399 від 25.06.2016 надана відповідь на скаргу, в якій зазначено, що за даними ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», за адресою: АДРЕСА_3, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на імя іншої особи. За адресою: АДРЕСА_4, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на інше імя.

Як вбачається зі скарги позивача, в ній відсутні посилання на порушення пунктів Правил, на конкретні пункти договору газопостачання. Позивач взагалі не посилається на договір, укладений із газопостачальником.

Крім того, як видно з відповіді ТОВ «Дніпропетровськтаз збут», між сторонами не укладено договір на розподіл природного газу, як того вимагають Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, і який є підставою для постачання природного газу споживачу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись Законом України «Про звернення громадян», Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, ст.1167 ЦК України, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення його споживчого права через одержання відповіді на звернення, яка його не влаштовує, не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір цієї шкоди, та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем строків розгляду його скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вона не містить посилань на порушення ТОВ «Дніпропетровськтаз збут» Правил надання населенню послуг з газопостачання та умов договору, тому не може вважатися претензією, яка має бути розглянута у пятиденний строк. За змістом скарга позивача є зверненням, яке обєктивно та всебічно розглянуто відповідачем у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк, а незгода з наданою відповідачем відповіддю не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Решта доводів апеляційної скарги щодо неповноти та необґрунтованості рішення суду першої інстанції зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів, особистого тлумачення заявником норм матеріального права, переоцінки доказів та не впливають на встановлені судом обставини справи.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П. Варенко

Судді: В.С. Городнича

ОСОБА_4