АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дірект Дістрібьюшн», ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Дірект Дістрібьюшн», ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильну оцінку доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Справа №755/3398/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10512/2016
Головуючий у суді першої інстанції Т.В. Савлук
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
В обґрунтування зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовивши у задоволенні позову з підстав відсутності спільного укладеного договору поруки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Банк вказав на те, що має право звернення із вимогами до кожного із відповідачів, підставою для звернення до відповідача -1 є кредитний договір, до відповідача -2 кредитний договір та договір поруки укладений із ним, до відповідача -3 кредитний договір та договір поруки укладений із ним. Оскільки предметом позову є стягнення саме заборгованості за кредитним договором Банк об'єднав позовні вимоги та просив стягнути солідарно заборгованість з усіх відповідачів. Суд повинен був задовольнити позов та з урахування правової позиції ВССУ зазначити у резолютивній частині рішення, що стягненню підлягає розмір заборгованості окремо з кожного із відповідачів поручителів, а не солідарно між ними.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу фактично визнав, послався на те, що дійсно існує заборгованість за кредитним договором і він розуміє, що її треба банку виплачувати.

Інші сторони (представники), які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомили, колегія суддів розцінила ці причини як неповажні та вважала за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання, з урахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухваленого рішення суду, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вважала за необхідне вийти за межі апеляційного оскарження з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 30 липня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Дірект Дістрібьюшн» був укладений Кредитний договір № K4VКLОК03948, за умовами договору Банк надав Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 266 502,88 грн., зі сплатою процентів у розмірі 24% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 29 липня 2025 року.

Відповідно до положень п. А.8 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником будь-якого грошового зобов'язання Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов'язань та при реалізації права Банку, передбаченого п.А.3 цього Договору, Позичальник сплачує пеню у розмірі 0,133% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагорода не нараховуються та не сплачуються.

30 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №К4VКLОК03948/DP1, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальником ТОВ «Дірект Дістрібьюшн», за умовами договору Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів відшкодування збитків (п.1.2 Договору поруки). Також, умовами договору поруки передбачено, що за невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5 Договору поруки).

30 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №К4VКLОК03948/DP2, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальником ТОВ«Дірект Дістрібьюшн», за умова договору Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів відшкодування збитків (п.1.2 Договору поруки). Також, умовами договору поруки передбачено, що за невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5 Договору поруки).

Судом встановлено, що ТОВ «Дірект Дістрібьюшн» (Позичальник) порушено договірні зобов'язання в частині проведення щомісячної оплати по тілу кредиту та відсотків, нарахованих за користування кредитом, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 02 червня 2016 року утворилася заборгованість по Кредитному договору №K4VКLОК03948 від 30 липня 2013 року на загальну суму 355563,79 грн., яка включає 247 531,41 грн. - заборгованість за кредитом; 59737,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 48294,80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

19 січня 2016 року (вих. №30.1.0.0/2-30724К4VКS00R) ПАТ КБ «Приватбанк» направило на адресу позичальника ТОВ «Дірект Дістрібьюшн» повідомлення про наявність простроченої заборгованості по кредитному договору в розмірі 341549,22 грн., у тому числі: 247531,41 грн. - заборгованість по кредиту; 55116,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 38400,82 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та запропоновано погасити заборгованість у термін не пізніше 5-ти календарних днів з дати одержання повідомлення, яка в копіях надіслані для відома поручителям ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явлено позов до позичальника ТОВ «Дірект Дістрібьюшн», поручителя ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2, як солідарних боржників, про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором №K4VКLОК03948 від 30 липня 2013 року на загальну суму 355563,79 грн.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч.1 ст.1, ст. ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких сторонами є юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

Вирішуючи позовні вимоги банку (юридичної особи) до ТОВ «Дірект Дістрібьюшн» (юридичної особи) які виникли із кредитного договору, укладеного між зазначеними юридичними особами, суд першої інстанції не врахував суб'єктного складу даних правовідносин, безпідставно прийняв до свого провадження спір, що виник між юридичними особами, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК України) та помилково розглянув його разом зі спором, який вирішується в порядку цивільного судочинства.

Під час розгляду зазначених вимог суд першої інстанції повинен був врахувати висновки та правову позицію Верховного Суду України, наведені у постанові від 2 березня 2016 року у справі за №6-224цс16 за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, які відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК мають ураховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на вся правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Враховуючи наведені висновки Верховного Суду України, правовідносини між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Дірект Дістрібьюшн» відносяться до господарської юрисдикції, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, яке відкрите за даними вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 цього Кодексу.

За таких обставин оскаржуване рішення в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Дірект Дістрібьюшн» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Щодо позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов'язання банк виконав в повному обсязі, проте ТОВ «Дірект Дістрібьюшн» від виконання умов договору ухиляється, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Поручителі взяті на себе зобов'язання, передбачені договорами поруки не виконали.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано кредитний договір, додаткові угоди до нього, графіки щомісячних платежів, виписки за рахунками по кредитному договору, а також окремі договори поруки.

Колегія суддів з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, прийшла до висновку про наявність порушення боржником своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором в частині щомісячного погашення заборгованості у розмірах встановлених графіком відповідно до умов кредитного договору, а також з визначеним позивачем розміром заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідачами не спростовано розміру заборгованості за кредитним договором визначеного позивачем.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково.

З огляду на викладене підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України немає.

Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїх Постановах № 6-35цс15, № 6-255цс15, № 6-511цс15.

У даному конкретному випадку кожен із поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поручилися за боржника - ТОВ «Дірект Дістрібьюшн», окремо за укладеними між кредитором та кожним із поручителів договором поруки, тому відповідальність кожного із поручителів перед кредитором є солідарною лише із боржником. Солідарного обов'язку поручителів перед кредитором у даному випадку немає.

Однак зазначені обставини не є підставою для відмови банку у позові про стягнення заборгованості з поручителів, суд першої інстанції безпідставно відмовив банку у задоволенні позовних вимог у цій частині. З кожного з поручителів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на користь банку, а саме підлягає стягненню з ОСОБА_2 та з ОСОБА_1, з кожного окремо, заборгованість за кредитним договором у розмірі 355563,79 грн. Але, таке стягнення заборгованості не свідчить про те, що кожен з відповідачів має сплатити банку зазначену суму боргу. Таку суму боргу має сплатити або один із зазначених відповідачів, або вони разом мають сплатити вказану суму. В порядку виконання даного рішення суду необхідно оформити зведене виконавче провадження та стягнути з зазначених осіб на користь банку загальну суму боргу за кредитним договором у розмірі 355563,79 грн., а не з кожного з відповідачів по 355563,79 грн.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного, зважаючи на ту обставину, що кожен із поручителів з позивачем уклав самостійний договір поруки за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення суми заборгованості окремо з кожного із поручителів на користь банку.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 5600,17 грн. та з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 5600,17 грн.

Керуючись ст.ст. п.1ч.1 ст. 205, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дірект Дістрібьюшн» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 355563 (триста п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот шістдесят три) грн. 79 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5600 (п'ять тисяч шістсот) грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 355563 (триста п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот шістдесят три) грн. 79 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5600 (п'ять тисяч шістсот) грн. 17 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: