Справа № 369/5687/16-ц
Провадження № 2/369/2774/16
РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Приходченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради, садівницького товариства «Надія» про визнання дійсним право власності фактичного користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Бузівської сільської ради, садівницького товариства «Надія» про визнання дійсним право власності фактичного користування земельною ділянкою.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що позивачка є членом СТ «Надія» з 03.08.1997 року на підставі рішення Києво-Святошинського РВК № 181/8 від 12.06.1990 року та Київського ОВК № 111 від 23.06.1989 року про відвід земельної ділянки під будівництво садового товариства площею 3,0 га і рішення товариства «Надія» № 3 від 03.08.1997 року надання в користування їй земельної ділянки площею 0,74 га.

На підставі рішення органу місцевого самоврядування Бузівської сільської ради 8 сесії ХХІV скликання від 26.12.2003 року № 12 їй видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Києво-Святошинським райвідділом земресурсів за № 2049 від 14.007.2014 року.

Тому, позивачка просила суд визнати за нею право власності фактичного користування земельної ділянки 0,74 га в садовому товаристві «Надія» с. Бузова, Києво-Святошинського району, Київської області на підставі рішення товариства за № 3 від 03.08.1997 року.

Позивачка в судове засідання зявилася. Позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити.

Представник Бузівської сільської ради в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник садівницького товариства «Надія» в судове засідання не зявився. До суду направив заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутності.

Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Тобто, законодавство пов'язує право звернення за судовим захистом з суб'єктивною думкою особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об'єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Проте як відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином до суду вправі звертатися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Водночас, за змістом вказаної статті, а також інших норм, які гарантують право на звернення до суду (Конституція України, ЦК Українита інші нормативно-правові акти) повинні існувати порушення права чи законного інтересу або спір щодо них на момент звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка в своїй позовній заяві просить суд визнати за нею право власності фактичного користування земельної ділянки 0,74 га в садовому товаристві «Надія» с. Бузова, Києво-Святошинського району, Київської області на підставі рішення товариства за № 3 від 03.08.1997 року, при цьому надає до позовної заяви копію Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії КВ № 099535, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,074 га, що розташована на території Бузівської сільської ради, в садовому товаристві «Надія», цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер якої :08:002:0031.

В судовому засіданні позивачкою не доведено яким чином або ким порушується її право власності щодо вказаної вище земельної ділянки та чи це право не визнається іншою особою до якої пред'явлено позов у розумінні ст. 15 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 13, 16, 321, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради, садівницького товариства «Надія» про визнання дійсним право власності фактичного користування земельною ділянкою - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня оголошення.

Суддя Волчко А.Я.