Провадження №2з/200/125/16
У Х В А Л А

про забезпечення позову

«26» жовтня 2016 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіональної академії управління персоналом, Міністерства освіти та науки України, третя особа Комітет Верховної ради України з питань науки та освіти про стягнення не донарахованої та невиплаченої заробітної плати.

25 жовтня 2016 року згідно автоматичному розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

26 жовтня 2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 березня 2017 року о 15 год. 00 хв.

Позивачем через канцелярію суду було подано заяву про забезпечення позову в якій він просив накласти арешт на майно Міжрегіональної академії управління персоналом, а саме: на нерухомість, транспортні засоби та грошові кошти, що розташовані та знаходяться зокрема, в містах Києві, Харкові, Вінниці, Дніпрі, в спів розмірному обсязі з ціною позову, тобто близько 800 тис. грн..

В обґрунтування заяви зазначає, що є підстави вважати, що відповідач може зробити відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна, чим може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення його позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4, зазначено що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Суд оглянувши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що в заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу, але обраний вид забезпечення позову не являється співмірним з позовними вимогами про стягнення не донарахованої та невиплаченої заробітної плати в розмірі 764696,50 грн. До того вбачається, що дане майно не являється предметом спору по даній справі. Оскільки позивач не обґрунтував необхідності такої міри забезпечення позову, не надав суду докази наміру відповідача здійснити відчуження майна, до того ж не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі, тому суд, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Е.В. Женеску