АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №2-1197/11 Головуючий у 1 інстанції Шаховніна М.О.
Апеляційне провадження №22-ц/796/4810/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Басюк Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» про визнання поруки за договором поруки припиненою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року у задоволенні позову (зустрічного) ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України відмовлено за їх безпідставністю; в частині позовних вимог про визнання поруки припиненою на підставі ч.1 ст.559 ЦК України провадження у справі закрито за п.2 ч.1 ст.205 ЦК України. Ухвалою цього суду від 19.01.2016 позов ПАТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості залишено без розгляду за заявою позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 лютого 2008 року між АКБ «Золоті ворота», правонаступником якого є ПАТ КБ «Банк Золоті ворота», та ТОВ «Торговельний дім «Веста» укладено договір №73/08U на кредитну лінію, згідно умов якого у період з 5 лютого 2008 року по 4 лютого 2011 року ПАТ КБ «БанкЗолоті Ворота» зобов'язався надати ТОВ «Торговельний дім «Веста» кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 580 тис. грн, з процентною ставкою 21% річних, а ТОВ «Торговельний дім «Веста» зобов'язалось повернути кредит відповідно до встановленого графіку його погашення. 19 червня 2008 року сторонами цього договору укладено договір про його зміну в частині порядку погашення кредиту.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 5 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Банк Золоті ворота» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №73/П/08U, відповідно до п.1.3 якого поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Виходячи з того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2013 у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Золоті Ворота» про припинення поруки з підстав збільшення відповідальності поручителя за договором поруки без його згоди відмовлено, і це рішення набрало законної сили, суд першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України закрив провадження у даній справі в частині позову про визнання договору поруки припиненням з тих саме підстав, між тими самими сторонами і про той самий предмет.

Виходячи з того, що позичальник не виконує умови договору, а банк, пред'явивши до суду позов про дострокове погашення кредиту 15 липня 2010 року, фактично змінив строк виконання зобов'язання, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законних підстав уважати, що банк пропустив шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, щодо вимог до поручителя.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Належним чином повідомлений про час і місце апеляційного розгляду представник відповідача у судове засідання не з'явився, заяв та клопотань не подав, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є визнання договору поруки припиненим на підставі ч.1 та ч.4 статті 559 ЦК України.

Оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення Шевченківського райсуду м. Києва від 12.03.2013 у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, - правильним є висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою за ч.1 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, які доводами апеляційної скарги не заперечуються і не спростовуються.

Так, судом установлено, що позичальник за договором кредиту з листопада 2008 року неналежним чином виконував умови договору, адже не дотримувався графіку погашення кредиту. Проте, своїм правом вимоги дострокового погашення кредиту банк у передбаченому законом порядку скористався лише у липні 2010 року, звернувшись до суду з позовом про це. Сама по собі наявна у матеріалах справи письмова вимога банку від 30.12.2009 без належних і допустимих доказів її надіслання у передбаченому договором або законом порядку не дає підстав уважати, що банк з такою вимогою звертався до боржника (позичальника) і поручителів. Таких доказів суду у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку не надано, сама ОСОБА_4 заперечувала факт надсилання такої вимоги будь-кому з учасників правовідносин. За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про те, що з вимогою до позичальника чи ОСОБА_4 банк не звертався до липня 2010 року.

З огляду на викладене правильним є і висновок суду про відсутність підстав уважати припиненою поруку ОСОБА_4, адже станом на момент звернення банку до суду з позовом термін виконання основного зобов'язання за договором кредиту не настав, такий термін змінений подачею позову про дострокове повернення кредиту.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують, адже факту направлення вимоги ОСОБА_4 не визнала, а належних доказів її направлення суду не надано; сам по собі факт неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором з листопада 2008 року за умови установленого договором строку повернення кредиту до 04.02.2011 не дає підстав уважати поруку ОСОБА_4 припиненою; факт виходу ОСОБА_4 зі складу учасників ТОВ «Торговельний дім «Веста» не впливає на її правовідносини з банком та товариством на підставі договору поруки і сам пособі не є підставою для припинення поруки.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна