У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євтушенко О.І.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про стягнення заборгованості по орендній плати, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» (далі - СТОВ «Світоч») про стягнення заборгованості по орендній плати.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що їй на праві приватної власності, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку та згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить земельна ділянка розміром 21,27 га.

Згідно із договором оренди від 18 червня 2010 року земельна ділянка площею 14,21 га передана нею у платне користування СТОВ «Світоч» терміном на 5 років для вирощування сільськогосподарських культур. Нормативна грошова оцінка ділянки станом на 01 січня 2011 року становить 195 535 грн 49 коп., складається із нормативної грошової оцінки землі проведеної станом на 01 липня 1995 року у сумі 61 104 грн 84 коп. (базова) та коефіцієнта індексації 3,2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 «Про внесення змін до «Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» встановлено коефіцієнт 1,756, однак СТОВ «Світоч» з 2012 по 2015 рік до показників нормативної грошової оцінки землі цей коефіцієнт 1,756 не застосовувало, внаслідок чого, позивач вважав, що утворилася заборгованість по орендній платі, яка станом на 01 грудня 2015 року складає 64 396 грн 93 коп.

При отриманні орендної плати у жовтні 2015 року позивач запропонувала головному бухгалтеру здійснити розрахунок орендної плати з урахуванням вищенаведених змін, на що отримала відмову. Крім того на письмове колективне звернення до СТОВ «Світоч» від 12 жовтня 2015 року про здійснення розрахунку орендної плати з урахуванням вищенаведених змін, також отримано відмову. У добровільному порядку відповідач відмовлялося сплачувати заборгованість по орендній платі.

На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути на її користь із відповідача заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за договорами оренди у сумі 73 659 грн 32 коп.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 червня 2010 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Світоч» укладено договір оренди землі, згідно із умовами якого позивач передала, а СТОВ «Світоч» прийняв у користування земельну ділянку площею 14,21 га нормативна грошова оцінка якої становить 130 365 грн 73 коп. Строк дії договору визначено на 5 років, до 31 грудня 2015 року.

Згідно із п. п. 9, 11 вказаного договору СТОВ «Світоч» повинно було сплачувати орендодавцю щорічно плату за користування земельною ділянкою у розмірі 5 % нормативної грошової оцінки землі, що на день укладення договору становило 6 400 грн. Орендна плата вноситься у строки не пізніше 31 грудня кожного року.

16 червня 2010 року між ОСОБА_4 (матір'ю позивача) та відповідачем укладено договір оренди землі, згідно із умовами якого ОСОБА_4 передала, а СТОВ «Світоч» прийняв у користування земельну ділянку площею 7,06 га, нормативна грошова оцінка якої становить 65 169 грн 76 коп. Строк дії договору визначено на 5 років, до 31 грудня 2015 року.

Згідно із п. п. 9, 11 вказаного договору СТОВ «Світоч» повинно було сплачувати орендодавцю щорічно плату за користування земельною ділянкою у розмірі 5 % нормативної грошової оцінки землі, що на день укладення договору становить 3 200 грн. Орендна плата вноситься у строки не пізніше до 31 грудня кожного року.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, від 21 грудня 2014 року, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка - ОСОБА_2 Спадкове майно складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0735 га, вартістю 25 462 грн 24 коп.; площею 1,6801 га вартістю 26 681 грн 18 коп.; площею 1,2001 га вартістю 3 820 грн 10 коп. та площею 1,1066 га вартістю 9 206 грн 21 коп., розташованих у межах території Новопавлівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та належало спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Баштанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 29 жовтня 2004 року. Позивач є власником вищевказаних земельних ділянок, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 червня 2015 року та від 21 грудня 2014 року, наданими Приватним нотаріусом Баштанського нотаріального округу ГорбенкоО.О.

Згідно із п. п. 9, 10, 13 вищевказаних договорів передбачено, що орендна плата вноситься у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на день укладання договорів та становить 6 400 грн і 3 200 грн. Спосіб внесення готівкою. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється із урахуванням індексів інфляції. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни розмірів земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках передбачених законом. В усіх інших випадках розмір орендної плати не переглядається.

Судами правильно установлено, що орендна плата за 2011 по 2015 роки у розмірі, передбаченому п. 9 договорів оренди виплачена відповідачем позивачу у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Як вбачається із постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» від 31 жовтня 2011 року № 1185, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, дія якої поширюється лише щодо визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно із п. 1 вказаної Методики нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що між позивачем та відповідачем при укладенні договору оренди земельної ділянки досягнуто домовленість щодо розміру орендної плати, зміни до договору щодо збільшення розміру орендної плати не вносились, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.І. Євтушенко

В.О.Кузнєцов