У х в а л а

іменем україни

09 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_4про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПрАТ СК «Уніка» звернулось до суду з позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_4 суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 01 лютого 2012 року між ПрАТ СК «Уніка» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті КАСКО № 001325/4002/0000830, відповідно до якого предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням страхувальником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» транспортних засобів, у тім числі інкасатора «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1.

ПрАТ СК «Уніка» зазначає, що згідно довідкою ДАІ від 11 жовтня 2012 року на 118 км 60 м автодороги Дніпропетровськ-Мелітополь сталась ДТП ІЗ участю транспортного засобу марки «БМВ» державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, та транспортного засобу «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6

У результаті вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1, який належить ПАТ «РайффайзенБанк Аваль».

Відповідно до постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.. 124 КУпАП.

За висновком авто товарознавчого дослідження № 1031 від 26 листопада 2012 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу«Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 склала 99 589,81 грн, а вартість відновлювального ремонту - 107 355,68 грн, що підтверджується рахунком №КС00002750 від 16 жовтня 2012 року, наданим ТОВ «Гранд Авто».

На підставі заяви страхувальника від 15 жовтня 2012 року та відповідно до умов договору страхування засобів наземного транспорту КАСКО № 001325/4002/0000830 від 01 лютого 2012 року ПрАТ СК «Уніка» з урахуванням витратна евакуатор в розмірі 300 гривень, здійснило виплату страхового відшкодування ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 99 889,81 грн., що підтверджується дорученням № 044578 від 21 грудня 2012 року.

Однак, у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 є учасником бойових дій(посвідчення серії НОМЕР_3, видане 24.06.1997 року) то Приватне акціонерне товариство СК «УНІКА» набуло право регресу до МТСБУ, яким і було перераховано на поточний рахунок СК «УНІКА» 50 000 гривень.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що оскільки відповідно до статті 1194 ЦК України в разі недостатності страхового відшкодування,особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. ПрАТ СК «Уніка» вимушено було звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ СК «Уніка» 49 889 грн 81 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року змінено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ СК «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 21 381 грн 46 коп.

У касаційній скарзі ПрАТ СК «Уніка» просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку щодо зменшення суми страхового відшкодування, оскільки відповідно до висновку повторної товарознавчої експертизи, проведеної апеляційною інстанцією за клопотанням відповідача ОСОБА_4 01 березня 2016 року вартість поновлювального ремонту, належного ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» автомобіля «Фольксваген Т5 Кастел», державний номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_4, пошкодженого в результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди 11 жовтня 2012 року в 13 годин 40 хвилин на 118 км 60 м автодороги Дніпропетровськ-Мелітополь, складає 71 381 грн 46 коп., а з врахуванням сплаченої Моторним (транспортним) страховим бюро України суми у розмірі 50 000 грн, отже розмір грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_7 в такому разі становить не 49 889 грн 81коп., а 21 381 грн 46 коп.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

О.М.Ситнік