Справа № 212/1603/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 у складі :

Головуючого судді : Т.І. Тимошенко

за участі секретаря судового засідання : І.О. Мариненко

за участю представника позивача ОСОБА_2., відповідачки ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування свого позову позивач ОСОБА_6 у своїй позовній заяві зазначив, що йому ОСОБА_6 на праві приватної власності належало домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, 38.

Домоволодіння було придбано ним, згідно договору купівлі-продажу ВВТ № 233144 від 13 грудня 2004 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5891178 від 16 грудня 2004 року.

З 2012 року він почав спілкуватися з громадянкою ОСОБА_3. В них виникли фактичні шлюбні стосунки, шлюб не реєстрували. Фактично з ОСОБА_3 він перебував у незареєстрованому шлюбі з червня 2012 року по червень 2015 року, вони сумісно проживали однією сімє'ю та вели спільне господарство. Відносини в них були гарні та теплі, він її кохав, відносився до її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8, як до власних, вони були, як одна сім'я, повністю довіряв їм всім, вони разом долали життєві труднощі та раділи гарним подіям в їхньому житті. Разом святкували різні свята, а також з її та ОСОБА_3 батьками.

До сумісного проживання однією сімєю з ОСОБА_3, він перебував у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9. Після того як вони з нею прекратили всі відносини, вона у 2012 році, до нього подала позов в Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу, визнання коштів спільним сумісним майном та їх розподіл. Хотіла поділити порівну його власне майно: домоволодіння, автомобіль та побутові речі. Ухвалою Жовтневого районного суду від 31 липня 2013 року на підставі поданої заяви про забезпечення позову, був накладений арешт на домоволодіння № 38 по вулиці Празькій в місті Кривому Розі. Ухвалою Жовтневого районного суду від 10 жовтня 2013 року арешт з нерухомого майна було знято. Але ОСОБА_10 не збиралась припинити свої плани та зверталась знову до суду. Він дуже нервував. На той час він був в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та дружно проживав однією сімє'ю з нею та її дітьми. ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 його налаштували, що спори з ОСОБА_9 продовжуються та вона не заспокоїться, залякали його що та хоче забрати в нього все його майно, що йому належить, а вони його люблять та хочуть допомогти йому. Щоб підстрахуватися, поки остаточно все не вирішиться з ОСОБА_9 треба його нерухоме майно та рухоме майно (автомобіль) спасти та перереєструвати на когось іншого. Хоча напевне усвідомлювали, що навіть, якщо спір за майно з ОСОБА_9 буде вирішено на її користь, остання отримає всього лише половину майна, інша буде належати йому. Він думав, переоформити на когось з батьків, або товаришів своє майно. Але, ОСОБА_3 цілеспрямовано запропонувала йому перереєструвати та зробити купівлю-продаж домоволодіння по вулиці Празька, 38 на її доньку ОСОБА_4, яка була студенткою на той час, та була згодна, тому що усвідомлювала, що стане власницею всього домоволодіння, а потім вона йому його не поверне, тому що вони з матір'ю вже так змовилися. Ввела його в оману з умислом, щоб заволодіти його нерухомим майном, хоча запевняла що потім, коли все заспокоїться, спір з ОСОБА_9 завершиться, знову переоформлять майно на нього. Він повірив ОСОБА_11 та її доньці. Хоча в дійсності, як пізніше виявилося, був введений в оману.

12 листопада 2013 року між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Празька, 38, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 3384. Відповідачка ОСОБА_4 приходиться рідною донькою ОСОБА_3, з якою він перебував у незареєстрованому шлюбі з червня 2012 року по червень 2015 року, сумісно проживав однією сімє'ю та вів спільне господарство. Звісно грошові кошти він від ОСОБА_13 не отримував, переоформлення права власності було за його рахунок. Тому що, ні в ОСОБА_13, студентки, ні в її матері таких грошових коштів не було зовсім. Автомобіль він свій продав, а за отримані грошові кошти купив інший автомобіль, який зразу був оформлений на ОСОБА_8., сина ОСОБА_3 Відповідачка ОСОБА_3 стверджує, що вона особисто передала йому грошові кошти за договором купівлі-продажу в розмірі 20000,00 доларів США, хоча за договором купівлі-продажу домоволодіння покупцем є ОСОБА_4. Ніяких доручень (довіреностей) від імені ОСОБА_4, відповідачка ОСОБА_3 на час укладання правочину не мала. Окрім введення його в оману відповідачами, має місце ще факт придбання домоволодіння неналежним покупцем, тобто неналежне виконання умов договору купівлі-продажу домоволодіння від 12 листопада 2013 року.

Після цього, він заспокоївся, вже так не переживав за своє майно, поки йшли судові спори з ОСОБА_9, він продовжував жити однією сім'єю з ОСОБА_3, в незареєстрованому шлюбі, ще півтора року, хоча раніше планували зареєструвати шлюбні відносини. Але, з часом шлюбні відносини стали охолоджуватися, почалися сварки. ОСОБА_3 вигнала його з дому, та не впускала. Він був вимушений в середині 2015 року, піти мешкати до своїх батьків. Зараз в нього не має ні власного домоволодіння, ні автомобіля, які до речі хотіла поділити порівну колишня його співмешканка, незареєстрована дружина ОСОБА_10 Але, незареєстрована дружина ОСОБА_3, вже теж колишня, та її донька з сином, виявилася хитрішими, скориставшись його ситуацією, його довірою до них, вони з умислом, ввели його в оману, щоб заволодіти його майном. Добровільно вони не збирались повернути йому його нерухоме майно, або автомобіль, не кажучи вже про його побутові речі, які залишилися в них після його проживання з ними. Вважає, що до нього віднеслися не справедливо, ввели його в оману. Тому він просив суд постановити рішення яким визнати договір купівлі-продажу домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька 38, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 3384 - недійсним правочином і застосувати наслідки його не дійсності.

Позивач у судове засідання 14.02.2016 року не зявився про час та місце розгляду справи він був судом повідомлений належним чином. В судових засіданнях,які проводились раніше позов підтримав в повному обсязі,посилаючись на обставини зазначені в позові.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на вище зазначені підстави.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду зазначила що, вона не вводила ОСОБА_6 в оману, та те що правочини він вчиняв по своїй волі, про що зазначив при укладенні договору у нотаріуса. Вона не проживала з ОСОБА_6 разом , не вела з ним сумісного господарства, лише працюючи з нерухомістю займалася реалізацією його будинка.

Представник відповідачки ОСОБА_5, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду зазначила що, ОСОБА_6, сам звернувся до агентства нерухомості з проханням продати його будинок по вулиці Празькій 38, в якому ОСОБА_3, працювала ріелтором. Це підтверджено прайс-листами агентства та обявою в газеті за 2012 рік, де є оголошення на продаж його будинку та реклама агентства. Цей факт сам підтвердив ОСОБА_6 Більше року ОСОБА_3, займалася продажем цього будинку та підготовкою документів. За цей час ОСОБА_6 дійсно проявляв до ОСОБА_3 надмірну увагу. Коли позивач дізнався що дочка ОСОБА_3, хоче придбати собі нерухомість то сам запропонував їм свій будинок, надавши докази що цей будинок можна купувати.

12 листопада 2013 року ОСОБА_4 придбала цей будинок, договір купівлі-продажу вони підписували разом з ОСОБА_6. Кошти ОСОБА_6 передавала ОСОБА_3, але в присутності ОСОБА_4 Під час судового засідання було доведено що заощадження ОСОБА_4 це зібрана нею сума від пенсії яку вона отримувала починаючи з 12 років. Це пенсія призначена їй МВС, а також кошти одержані від продажу квартири її бабусею ОСОБА_14 яка померла 21 березня 2013 року. Договором купівлі-продажу в п. 2.2 підтверджено передачу коштів позивачу.

Тому вона просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа у справі Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, у судове засідання не зявилась заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судовому засіданні встановлено що: позивач ОСОБА_6, звернувся в агентство з проханням підготувати документи до продажу та продати будинок, про що було 05 травня 2012 року укладено договір з агентством нерухомості «Мій Мир». Повідомлення про продаж зазначеного домоволодіння знаходилось на сайті продажу агентства нерухомості «Мій Мир» з травня 2012 року. Також оголошення на продаж зазначеного домоволодіння були опубліковані в газетах. 12 листопада 2013 року між відповідачкою ОСОБА_4, та позивачем ОСОБА_6, було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою Дніпропетровська область, ОСОБА_1 Ріг, вулиця Празька 38. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, та зареєстрований в реєстрі за № 3384.

Покупцем сплачено витрати пов'язані з укладенням договору, що підтверджується п.5.4 договору, та квитанцією про сплату зазначених витрат хоча позивач зазначав,що ні яких витрат покупець не ніс.

Суд вважає недоведеною вимогу позивача про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, 38, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 3384 - недійсним правочином і застосувати наслідки його не дійсності, оскільки позивачем та його представником не доведено що на момент підписання тексту договору він не відповідав його волевиявленню, та йому не були відомі наслідки укладення договору, та те що він при укладенні договору помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки як зазначив сам позивач у судовому засіданні, нотаріусом йому була розяснена суть договору купівлі-продажу, та він розумів наслідки його укладання.

Згідно ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у звязку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Згідно правового висновку Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1873цс16 відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

За змістом частини пятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобовязань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та пятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними: правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (пункт 20).

Як вбачається з матеріалів справи, жодного належного та допустимого доказу щодо факту введення позивача в оману що до того що договір купівлі-продажу домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, 38, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 3384 укладався між сторонами тимчасово, та те що відповідачами в момент укладення зазначеного договору позивач був введений в оману про реальні наслідки укладення правочину, та наявності в діях відповідача умислу на укладення договору купівлі-продажу під впливом обману або помилки, позивачем не надано.

Згідно до свідчень допитаних в судовому засіданні свідків О.М Колісник, ОСОБА_15, та ОСОБА_16, які кожен окремо в судовому засіданні суду пояснили що, вони допомагали перевозити особисті речі позивача ОСОБА_6 з домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, 38 за місцем мешкання відповідачки ОСОБА_3 за адресою місто Кривий Ріг, вулиця Кубинська, будинок № 107, в період часу приблизно кінець 2012 року, початок 2013 року, із розмов які вони чули від позивача та відповідачки ОСОБА_3Д, їм стало зрозуміло що, вони підтримують близькі стосунки, також свідок ОСОБА_16 пояснив що він коли допомагав перевозити речі чув від відповідачки ОСОБА_3, що остання запропонувала позивачу, переоформити його домоволодіння тимчасово. Зазначені свідчення допитаних у судовому засіданні свідків не підтверджує, на думку суду факт введення відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_3 позивача ОСОБА_6 в оману, що до правових наслідків укладення договору купівлі-продажу домоволодіння, цілі, та остаточного результату його укладення.

Згідно до умов договору купівлі-продажу домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, 38, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 3384, який суд приймає як належний та допустимий доказ, позивач в момент укладення договору був у повному обсязі ознайомлений з правами та обовязками сторін передбаченими договором, та його умовами, про що свідчить його особистий підпис у договорі, який підтверджує його волевиявлення, також із змісту самого договору вбачається що сторонами при укладенні договору була обумовлена ціна предмету договору, та передані покупцем продавцю грошові кошти в рахунок вартості домоволодіння у повному обсязі.

Тому суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 6, 202-203, 215-216, 234, 331, 627, 638, 651, 655 Цивільного Кодексу України, правовим висновком Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1873цс16, Постановою Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, ст. 10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Празька, 38, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 3384 недійсним правочином і застосування наслідки його не дійсності - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Т. І. Тимошенко