У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_8, про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з жовтня 1997 року по грудень 2002 року та з листопада 2003 по січень 2007 року перебував із ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі. З урахуванням останніх уточнень до позову позивач ОСОБА_6 просив в порядку поділу майна подружжя виділити у його власність: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, автомобіль MERCEDES-BENZ, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, земельну ділянку, площею 0,0502 га, що знаходиться у АДРЕСА_2. В порядку поділу майна подружжя позивач ОСОБА_6 просив виділити у власність відповідача ОСОБА_7 автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та покласти на неї виконання зобов'язань на залишок кредитних зобов'язань за кредитним договором № 10-29/1670 від 29 березня 2006 року, за кошти від якого був придбаний указаний автомобіль. Також ОСОБА_6 просив стягнути на його користь 12 006,51 грн заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_7 половину виконаних зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року у загальному розмірі 66 543,53 доларів США в еквіваленті національної валюти станом на час прийняття рішення у справі, та половину грошових зобов'язань, які були виконані під час перебування у шлюбі за договором кредиту № 10-29/1670 від 29 березня 2006 року в розмірі 21 167,81 грн. Просив визнати, що земельна ділянка площею 0,374 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, не належить до спільної сумісної власності подружжя, поділу не підлягає і є власністю відповідача ОСОБА_7, а земельна ділянка АДРЕСА_4 не належать до спільної сумісної власності подружжя, поділу не підлягають і є власністю позивача.

ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя і з урахуванням уточнених позовних вимог просила здійснити поділ майна набутого під час шлюбу, шляхом виділення їй у власність і визнанням за нею право власності на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1; автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2; грошові зобов'язання за кредитним договором № 10-29/1670 від 29 березня 2006 року покласти на неї; поділити майно набуте під час шлюбу виділивши ОСОБА_6 і визнавши за ним право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2; садовий будинок АДРЕСА_2, площею 49,30 кв.м; автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; виключити з переліку грошових зобов'язань подружжя, які підлягають поділу, грошовий кредит в АКБ «Укрсоцбанк» за договором від 14 червня 2005 року на суму 108 300 доларів США, оскільки вказані кошти, як стверджує сам ОСОБА_6 є його особистою власністю, видані йому особисто для його особистої справи і участь відповідача ОСОБА_7 в оформленні цього кредиту була формальною та жодних доказів того, що вказані гроші були витрачені на потреби сім'ї суду не надано.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_6 право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, 1987 року випуску, колір - білий, державний номерний знак НОМЕР_4, кузов (коляска) НОМЕР_5, вартістю 17 675,00 грн; визнано за ОСОБА_6 право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, колір - чорний, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_6, вартістю 78 948,10 грн; визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 0,0502 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_7), вартістю 98 418,00 грн; визнано за ОСОБА_6 право власності на будинок АДРЕСА_2, загальною площею 49,3 кв.м, вартістю 10 тис. грн; визнано за ОСОБА_7 право власності на автомобіль SUZUKI GRAND YITARA, 2006 року випуску, колір - чорний, держаний номерний знак НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3; покладено на ОСОБА_7 обов'язок по виконанню зобов'язань за договором кредиту № 10-29/1670 від 29 березня 2006 року укладеним між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 частину грошових зобов'язань, які були виконані під час перебування у шлюбі за договором кредиту № 10-29/1670 від 29 березня 2006 року, укладеним між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 в розмірі 21 167,81 грн; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1/2 частину грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_6 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року укладеним з АКІБ «Укрсоцбанк» у загальному розмірі 55 645,28 доларів США, що в еквіваленті національної валюти станом на час прийняття рішення у справі становить 1 549 721,05 грн; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 різницю вартості часток розподіленого спільного сумісного майна подружжя у загальній сумі 102 520,55 грн. В задоволенні інших позовних вимогах первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1/2 частини грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_6 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року укладеним з АКІБ «Укрсоцбанк» у загальному розмірі 55 645,28 доларів США, що в еквіваленті національної валюти станом на час прийняття рішення у справі становить 1 549 721,05 грн, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1/2 частини грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_6 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року та ухвалюючи у цій частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог апеляційний суд виходив з того, що жодних належних та допустимих доказів того, що вказані грошові кошти отримані ОСОБА_6 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року були використані саме в інтересах сім'ї суду не надані.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду повністю не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України передбачено що, дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Між сторонами не було встановлено режиму окремого проживання, передбаченого ст. 119 СК України, а тому щодо спірного майна не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені ст. 120 СК України.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку, зокрема, в частині поділу грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_6 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року, апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не перевірив належним чином фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. Апеляційний суд надаючи перевагу доводам відповідача за первісним позовом ОСОБА_7, та зазначаючи, що жодних належних і допустимих доказів того, що грошові кошти отримані ОСОБА_6 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року були використані саме в інтересах сім'ї суду не надані, не звернув належної уваги на доводи уточненої позовної заяви позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 від 07 травня 2009 року (а.с. 161-165, т. 2), де серед іншого остання зауважувала, що 14 червня 2005 року, для потреб сім'ї сторонами було отримано кредит в АКБ «Укрсоцбанк» на суму 108 300 доларів США. Договір кредиту було оформлено на ОСОБА_6, а з нею було укладено договір поруки від 14 червня 2005 року. Водночас, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7 наголошувала на тому, що вказаний кредит був взятий на потреби сім'ї, ОСОБА_6, як випливає з його позовної заяви (а.с. 4, т. 1) не заперечує.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанції в частині поділу грошових зобов'язань виконаних ОСОБА_6 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року не оскаржується, а отже не є предметом перегляду в суді касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року в частині поділу грошових зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/424 від 14 червня 2005 року скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова