Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 310/3124/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/778/4080/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відновлення межі,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0460 га, яка належить позивачу на праві власності.

Його сусідом є ОСОБА_4, якому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0488 га, на якій розташований вказаний житловий будинок.

ОСОБА_3 зазначає, що за останні роки відповідач перемістив межу, що поділяє їх земельні ділянки в глиб території позивача на 1 м 50 см. Так, у договорі купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_2 від 25.12.2003 року вказано, що позивач придбав житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 510 кв.м. На час приватизації його земельна ділянка зменшилася ще на 50 кв.м., що вказано у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Земельна ділянка відповідача за останні чотири роки якимось чином збільшилася на 18 кв.м., з площі 488 кв.м. до 506 кв.м., а належна позивачу земельна ділянка зменшилась з 460 кв.м. до 456 кв.м. Позивач вважає, що порушення межі відбулося з вини ОСОБА_4, який змінив межі, що раніше проходили в іншому місці.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд відновити межу, яка поділяє земельні ділянки АДРЕСА_1 у відповідності до державних актів на землю.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки цей висновок відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст.ст. 106, 107, 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 25 грудня 2003 року та посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І., зареєстровано в реєстрі за № 3312, та земельної ділянки площею 0,0460 га, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 06 лютого 2007 року за № 24 (а.с. 3, 4, 10).

ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, яке видано 12 червня 1990 року Бердянською міською Радою народних депутатів, та земельної ділянки площею 0,0488 га, на якій розташований зазначений житловий будинок, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 07 травня 2008 року за № 91 (а.с. 12, 13).

Садиби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 межують між собою.

Між сторонами по справі неодноразово вирішувались земельні спори у судовому порядку.

Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення порушень прав власника, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто ОСОБА_4 порушення прав власника земельної ділянки АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 перенести паркан, визначений за № 3 в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_2, на межу між земельними ділянками АДРЕСА_1, визначену Державними актами на право власності на земельну ділянку від 06 лютого 2007 року серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 24 на ім'я ОСОБА_3, та від 07 травня 2008 року серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за № 91 на ім'я ОСОБА_4, та демонтувати та прибрати з території земельної ділянки АДРЕСА_1 частину навісу, визначеного літерою «Л» в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 2 591 грн.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 3 000 грн., моральну шкоду у розмірі 500 грн. та судові витрати в сумі 563,50 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення порушень прав власника відмовлено (а.с. 43-45).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 46-47).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2015 року залишено без змін (а.с. 49-50).

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 посилався на те, що порушення межі відбулося з вини ОСОБА_4, який змінив межі, що раніше проходили в іншому місці.

Суд дійшов вірного висновку, що належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, які б свідчили про те, що відповідачем були порушені права позивача, останній суду першої інстанції не надав. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції, які б суд міг би дослідити в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України, а в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки. Заперечення проти висновків рішення суду першої інстанції полягають у переоцінці доказів, за умови відсутності підстав для такої переоцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача судових витрат у вигляді судового збору, понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: