ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3276/16-ц
провадження № 2/753/3245/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Даниленка В.В.,

при секретарі: Пасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 17.02.2016 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю.

Свої вимоги обгрутовували тим, що з 02.11.2005 року по травень 2008 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 15.10.2006 року позивачка та відповідач обвінчались в церкві та влаштували весілля. За період спільного проживання з ОСОБА_4 було придбано майно, а саме: в листопаді 2005 року було отримано кредит в «УкрСоцБанк» для придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; у жовтні 2007 року вони придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У травні 2008 року позивачка забравши свої речі покинула ОСОБА_4 та пішла жити до своєї сестри.

В жовтні 2015 року позивачка дізналась, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На підтвердження факту, що спірні квартири придбавались за гроші нажиті спільно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позивачка надала документи фінансово-господарської діяльності підприємств де вони працювали. Також всі ці факти можуть підтвердити свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, шляхом встановлення факту проживання однією сім»єю ОСОБА_2 з ОСОБА_9 з 02.11.2005 року до травня 2008 року; визнання за ОСОБА_2 права спільної сумісної власності на майно нажите під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1; квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, матеріали справи не містять ніяких письмових доказів про сплату платежів і таке інше, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Відповідно до договорів купівлі-продажу ОСОБА_4 самостійно здійснив оплату за квартири і відповідно є їх власником. Також іпотечних договір також підписано тільки з ОСОБА_4 і всі обов'язки покладались на нього. Викладені позивачкою факти щодо спільного проживання носять епізодичний характер, та періодично проживала з померлим, з моменту реєстрація в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка здійснена тільки 18.07.2007 року до березня 2008 року. Також, позивачка після смерті ОСОБА_4 не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою на прийняття спадщини. Тому відповідач вважає, що в даному випадку тимчасове проживання не призвело створення сім»ї.

Свідок ОСОБА_5 пояснила в судовому засіданні, що вона з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 працювала разом на підприємстві «Золотий ключ», а потім на підприємстві «Партнер» по липень 2007 року. В серпні 2002 року ОСОБА_2 прийшла працювати до них, і через деякий час вони з ОСОБА_4 почали зустрічатись, а потім і жити разом. Приблизно в 2005 році вони отримали кредит. У 2006 році було вінчання у церкві, а потім вони купили квартиру. Потім, як стверджує свідок у ним погіршились відносини, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 почав вживати наркотики. У квартирі де вони проживала свідок ОСОБА_5 була багато разів. Також у них була собака.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона у 2003 році прийшла працювати на підприємство «Партнер» і на той час ОСОБА_4 і ОСОБА_2 вже зустрічались, разом їздили відпочивати. У 2006 році у них було весілля і на той час вони вже проживали у спільній квартирі. В 2010 році, як стверджує свідок, вона дізналась, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 розлучились.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сестрою позивачки. ОСОБА_4 був цивільним чоловіком її сестри. Вони з сестрою проживали разом, а потім вони з ОСОБА_4 разом купили квартиру та проживали з нею до 2006 році. У них була собака.

Як пояснював в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, він в 2004 році влаштувався на роботу в підприємство «Партнер». На той час ОСОБА_4 і ОСОБА_2 зустрічались, потім стали проживати разом. Приблизно в 2005 році вони отримали кредит і купили квартиру та робили в ній ремонт, потім переїхали на нову квартиру. В 2005 році було вінчання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він з ОСОБА_4 знайомий з дитинства. З 2004 року працювали разом, 4 роки він був його помічником. ОСОБА_4 з ОСОБА_2 кохали один одного, зустрічались, потім повінчали. Перед весіллям ОСОБА_4 купив квартиру.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона з ОСОБА_4 знайома з осені 2004 року, а з осені 2007 року почали близько спілкуватися. ОСОБА_2 вона ніколи не бачила, чула про неї від ОСОБА_4. Як їй відомо, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 зустрічались, а в 2006 році ОСОБА_4 купив квартиру за кошти які взяв у бав кредит. В 2007 році вони святкували новий рік у квартирі, а в 2008 році розійшлись.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона в 2012 році познайомилась з ОСОБА_4, потім почали зустрічатися, а з 2013 року проживати разом. ОСОБА_2 вона не знає.

ОСОБА_3 був допитаний в судовому засіданні в якості свідка і пояснив, що він є батьком ОСОБА_4. В 2003 році ОСОБА_4 пішов на роботу там познайомився з ОСОБА_2. В 2005 році він взяв кредит і купив квартиру, протягом 2006 року в ній йшов ремонт, після закінчення якого вони почали там проживати. На початку 2008 року вони розійшлися.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як стверджує позивачка, вона та ОСОБА_4 з 02.11.2005 року по травень 2008 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

В матеріалах справи відсутні письмові докази на підтвердження даного ствердження, також і судовому засіданні ці ствердження не знайшли свого підтвердження, а покази свідків судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони різнять між собою.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Частиною 2 ст. 21 СК України встановлено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., квартира АДРЕСА_1, придбана ОСОБА_4, за ціною 737300,00 грн. (а.с.12). Право власності за ОСОБА_4 на спірну квартиру підтверджується реєстраційним посвідченням Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 12.12.2005 року (а.с.12).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., квартира АДРЕСА_2, придбана ОСОБА_4, за ціною 631250,00 грн. (а.с.16). Право власності за відповідачем на спірну квартиру підтверджується реєстраційним посвідченням №007220 Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 02.07.2008 року.

Ствердження позивачки, що час спільного проживання з ОСОБА_4, вони придбали квартири, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, вона підтверджує показами свідків та попереднім договором, що не є належними доказами та не можуть бути взяті судом в основу рішення.

Також, позивачкою суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження її фінансової участі у придбанні майна та не доведено розмір її частки у власності, зареєстрованої на ім'я ОСОБА_4 при придбанні останнім квартир, ступінь її участі працею і коштами в цьому, суду.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України: якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними; на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер про що складено відповідний актовий запис №13302, та підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 01.09.2015 року, серія НОМЕР_1, відділом реєстрації смерті у м.Києві Управління державної реєстрації ГТУЮ у м.Києві (а.с.84).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Також, позивачкою до суду не надано доказів щодо звернення нею у встановлений шестимісячний строк до нотаріуса з заявою про отримання спадщини.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, те що позивачкою не доведено факт проживання однією сім'єю, а тому позовні вимоги щодо визнання права спільної сумісної власності на майно нажите під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, є похідними, тому суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 61, 1216, 1268, 1269 ЦК України, на підставі ст.ст. 10, 208-218 ЦПК України, ст.3, 58, 60, 70, 72, 74 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживанняоднієюсім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: