Справа № 570/2581/16-ц
Номер провадження 2/570/1116/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

покликаючись на те, що його батькові ОСОБА_2, який помер 01 квітня 2015 року, належали на праві власності земельні ділянки площею 0,0997 га та 1,4974 га, які розташовані на території Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, але у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які були втрачені, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права, позивач у поданій до суду 13 травня 2016 року заяві просить визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного порядку розгляду справи. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи думку сторони позивача, достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Крім того, суд вважає, що позов про визнання права власності є речово - правовим, вимоги якого звернені не до відповідача, а до суду, який має підтвердити наявність у позивача права власності на відповідне майно. У даному випадку, коли факти оспорювання чи невизнання права власності на майно з боку інших осіб відсутні, але відсутність документа, що засвідчує право власності на майно, заважає власнику володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, відповідач у позові про визнання права власності може бути взагалі відсутній.

Суд, дослідивши надані докази по справі, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобовязують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Як встановлено судом, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №071310, виданого Рівненським районним відділом земельних ресурсів 29 вересня 2004 року батькові позивача належали на праві власності земельні ділянки за кадастровим номером :05:033:0111 загальною площею 0,0997 га та кадастровим номером :01:020:0037 загальною площею 1,4974 га, які розташовані на території Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

01 квітня 2015 року батько позивача помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, внаслідок чого відкрилася спадщина.

17 липня 2015 року позивач звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини по заповіту після смерті батька.

14 квітня 2016 року винесена постанова приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу про відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, оскільки не подані правовстановлюючі документи.

Ст.41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ст.328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 р. у справі № 6-162цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У суду не виникло сумніву, що спадкодавцю правомірно належали земельні ділянки площею 0,0997 га та 1,4974 га, які розташовані на території Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Право позивача на них ніким не оспорюється, але в зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту на імя спадкодавця спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно в нотаріальній конторі.

Як встановлено судом і ніким не заперечується, позивач своєчасно прийняв спадщину, в установлений законом строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. При цьому відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 р. № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення.

Позивач не просить про відшкодування судових витрат, тому це питання не є предметом судового розгляду, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу

З огляду на викладене, на підставі ч.1 ст.131 Земельного Кодексу України, ст.ст.328, 392, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК суд

в и р і ш и в :

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія ВМ номер 692329, виданий 13 січня 1999 року Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, ІНПП НОМЕР_1), як спадкоємцем за заповітом після смерті 01 квітня 2015 року ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки за кадастровим номером :05:033:0111, загальною площею 0,0997 га та кадастровим номером :01:020:0037, загальною площею 1,4974 га, які розташовані на території Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області та належали померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №071310, виданого Рівненським районним відділом земельних ресурсів 29 вересня 2004 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кушнір Н.В.