Справа № 603/752/16-ц
Провадження №2/603/347/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопыльської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участі секретаря Сандалюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 26.10.2015 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території с. Діброва Монастириського району Тернопільської області, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:001:0021, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №003680. Позивач прийняв спадщину, проте нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку із втратою правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що підлягає спадкуванню.

Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 селищнарада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили.

Судом встановлено такі обставини.

Як убачається зі даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованому 29.08.2016 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка, розташована в с. Діброва Монастириського району Тернопільської області, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:001:0021, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №003680.

Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді державний акт на право власності на землю серії ЯИ №003680 втрачений.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №192636 від 26.10.2015 року, ОСОБА_3 помер 26.10.2015 року в с. Діброва Монастириського району Тернопільської області.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку, розташовану в с. Діброва Монастириського району Тернопільської області, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:001:0021, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №003680.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1, про що 10.12.2009 року складено заповіт, посвідчений секретарем Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийняв спадщину, звернувшись у встановлений шестимісячний термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, сформованому 01.03.2016 року приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_5

На підставі поданої 01.03.2016 року позивачем заяви про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_5 заведена спадкова справа №24 після смерті ОСОБА_3, який помер 26.10.2015 року, на ім»я ОСОБА_1 видано шість свідоцтв про право на спадщину за заповітом. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (лист Монастириської державної нотаріальної контори №640/01-16 від 26.12.2016 року).

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю ОСОБА_3 належала земельна ділянка, розташована в с. Діброва Монастириського району Тернопільської області, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:001:0021, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №003680, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після померлого 26.10.2015 року ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1223, 1225, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території с. Діброва Монастириського району Тернопільської області, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :03:001:0021, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №003680.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_6

Копія з оригіналом вірна.

Суддя Монастириського районного

суду Тернопільської області ОСОБА_6