Справа № 352/1397/15-ц
Провадження № 22-ц/779/920/2016
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Меленко О.Є., Василишин Л.В.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: відповідача - ОСОБА_2 та його

представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої при ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП. Позовні вимоги мотивувала тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 10.02.2015 року на 332-400 км автомобільної дороги Мукачево-Львів з вини відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено її автомобіль марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, відновлювальна вартість ремонту якого становить 39198,60 грн. Посилаючись на те, що 22 732,20 грн завданих збитків їй відшкодовано ПАТ «СК «Універсальна», просила стягнути з ОСОБА_2 решту суми завданих їй збитків, а саме: 16 466,40 грн вартість відновлювального ремонту автомобіля, 1200 грн витрати за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку, 780 грн витрати за послуги евакуатора та 432 грн витрати за зберігання автомобіля на арешт-майданчику та 5000 грн спричиненої моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Тисменицького районного суду від 09 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 18 878,40 грн матеріальної шкоди, 3 000 грн моральної шкоди, 487,20 грн судового збору, а всього 22 365,60 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин ст. 1194 ЦК України, зобовязавши його сплатити різницю між страховою виплатою та завданою шкодою, оскільки за умовами договору страхування від 08.09.2014 року, яким він застрахував свою цивільно-правову відповідальність, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих на одного потерпілого становить 50 000 грн. А тому, на його думку, він не повинен відшкодовувати позивачу 16 466,40 грн різниці у вартості відновлювального ремонту. Також апелянт не погоджується із висновком суду про стягнення з нього на користь позивача 1200 грн витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку, оскільки, на його думку, дані витрати не повязані із ДТП, а є наслідком договірних відносин, які виникли в добровільному порядку між ОСОБА_4 та виконавцем такої оцінки. Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що позивачем не наведено будь-яких доказів спричинення їй моральної шкоди, а тому, на думку апелянта, підстав для відшкодування такої шкоди немає. При цьому, посилання ОСОБА_4 на те, що у звязку із пошкодженням її автомобіля вона втратила роботу, на думку апелянта, є надуманими, оскільки відсутність автомобіля не може бути законною підставою для звільнення працівника з роботи. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній. ОСОБА_2 крім того пояснив, що в даний час він визнає свій обовязок сплатити потерпілому 510 грн франшизи і відшкодувати моральну шкоду, однак у меншому розмірі, ніж визначено судом першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду, яке відбулось 02 червня 2016 року, представники ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечили, рішення суду вважали законним та обґрунтованим, а тому просили залишити його без змін. 14 липня 2016 року вони подали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Страхова компанія «Універсальна» у виконання ухвали направила апеляційному суду копії матеріалів страхової справи №13168, які необхідні для перевірки дійсних обставин даного цивільно-правового спору, та своє письмове заперечення на апеляційну скаргу.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача і його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, на думку колегії суддів, не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у пошкодженні належної позивачу автомашини та прийшов до висновку, що відповідач повинен відшкодувати різницю між загальною сумою шкоди (39198,60 грн), яка спричинена позивачу внаслідок пошкодження належної їй автомашини, і сумою, виплаченою їй страховою фірмою (22 732,20 грн), а також інші витрати, повязані із ДТП. Також суд першої інстанції, враховуючи перенесені позивачем душевні страждання, фізичний біль, оцінив моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Однак, повністю погодитись із такими висновками суду колегія суддів не може з огляду на таке.

Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоровю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Згідно ст. 5 Закону обєктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Окрім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з вимогами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника транспортного засобу, згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 08.09.2014 року застрахована на суму 50 тисяч грн за шкоду заподіяну майну, а також на суму 100 000 грн за шкоду заподіяну життю і здоровю (копія полісу а.с.48). З цього випливає, що ОСОБА_2Б повинен був би відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду, якби вона перевищувала 50 тисяч грн.

Однак, як вбачається із звіту про оцінку вартості матеріального збитку ОСОБА_4 така вартість становить 39198,60 грн, тобто є меншою, ніж сума, на яку застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2

Колегія суддів констатує, що хоч з висновку спеціаліста випливає, що ремонт істотно пошкодженої автомашини 2006 року випуску є економічно недоцільним, власником обрано саме відновлення транспортного засобу, а не отримання за нього від страхової компанії відшкодування у повному обємі з передачею компанії пошкодженої автомашини, вартість якої визначена в сумі 15956,40 грн. Цю обставину у судовому засіданні апеляційного суду 02 червня 2016 року ствердили представники ОСОБА_4

Судом встановлено, що ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», якою цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду завдану майну була застрахована на суму 50 000 грн, виплатила ОСОБА_4 22 732 грн.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_4 у випадку незгоди з розміром страхової виплати або неврахуванням всіх її витрат, повязаних з ушкодженням автомашини і передбачених ст.29 Закону (витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, на оплату за послуги автостоянки), витрат за проведення експертного висновку вправі була предявити відповідний позов не до ОСОБА_2, а до фірми, яка застрахувала його цивільно-правову відповідальність. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме із страховика є підставою для відмови в позові потерпілого. При вирішенні даного цивільно-правового спору суд першої інстанції цього не врахував. Тому оскаржене рішення в зазначеній частині, тобто щодо стягнення з відповідача 16466,4 грн різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, 1200 грн витрат за проведення експертного висновку, витрат за послуги евакуатора та за зберігання пошкодженого транспортного засобу на автостоянці, не може бути залишене в силі.

Колегія суддів зауважує, що за матеріальну шкоду на суму не більше 510 грн (франшиза), спричинену в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, відповідальність згідно страхового полісу від 08.09.2014 року покладена не на страхову компанію, а на ОСОБА_2 (копія полісу а.с.48). Тому є правова підстава для стягнення цієї суми з відповідача.

Що ж стосується позовної вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй внаслідок ДТП, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив цю вимогу частково, визначивши розмір морального відшкодування в сумі 3000 грн. При цьому суд правильно врахував істотність ушкоджень транспортного засобу, належного позивачу; неможливість його використання власником і членами сімї протягом тривалого часу, спричинення значних незручностей у його житті.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення в даній справі в зазначеній частині ухвалено з порушенням вимог матеріального і процесуального права. Тому воно в названій частині підлягає скасуванню. В цій справі у зазначеній частині є правові підстави для ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 09 березня 2016 року в даній справі в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати.

Ухвалити в зазначеній частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 510 (пятсот десять) грн у відшкодування матеріальних збитків.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5