Справа № 396/1040/16-ц
Провадження № 4-с/396/5/16
УХВАЛА

12.07.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка в режимі відеоконференцзв'язку скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції, на дії державного виконавця під час виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_2, посилається на те, що постановою державного виконавця ВДВС Новоукраїнського РУЮ ОСОБА_3 від 27.11.2013 року у виконавчому провадженні №48004150 на виконання виконавчого документу №396/2608/14-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 371 336,60 грн. призначено експерта суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ НДКП "Пектораль" та зобов'язано експерта надати звіт про оцінку майна з питань: визначити ринкову вартість комплексу будівель за адресою вул. Садова, 29 с. Шишкіне Новоукраїнського району, що належить йому, та земельної ділянки площею 2 га, розташованої за тією ж адресою.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна від 25 лютого 2016 року вартість комплексу будівель, включаючи вартість земельної ділянки, становить 609 615. 00 грн.

5 квітня 2016 року ним до начальника ВДВС Новоукраїнського РУЮ було подано заперечення щодо оцінки комплексу будівель та вказано, що звіт містить недоліки, що вплинули на визначення величини вартості, зокрема:

- у постанові про призначення оцінки вказано, що комплекс будівель йому, ОСОБА_1 У звіті про оцінку вказується, що йому належить лише 1/2 частина, друга половина належить ОСОБА_4, при цьому посилання на правовстановлюючий документ на право власності ОСОБА_4 відсутні. За таких обставин не є зрозумілим, яке саме майно (ціле чи 1/2 частина) оцінено у суму 609 615 00 грн.

- звіт не містить посилань на документи, які б свідчили про поділ в натурі майна, оцінка якого проводилась оцінювачем. Відповідно до чинного законодавства оцінка майна, що не визначено в натурі, для звернення на нього стягнення, проводитись не може.

- до складу обєкту при оцінці включені будівлі та споруди, що не входять до переліку визначеного постановою про призначення експертизи.

- об'єкти, вибрані експертом для порівняння, не є подібними до об'єкту, оцінка якого проводилась, і коригуючі коефіцієнти не в достатній мірі відображають цю різницю наслідком чого стало завищення отриманого результату.

У запереченнях, відповідно до ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження», ним була поставлена вимога провести рецензування звіту про оцінку комплексу будівель за адресою с. Шишкіне, вул. Садова, 29, Новоукраїнського району, на земельній ділянці площею 2 га за цією ж адресою, й при проведенні рецензування надати новий висновок з урахуванням вказаних недоліків.

9 червня 2016 року ним було отримано листа від відділу ДВС Новоукраїнського РУЮ, з яким було вкладено рецензію на звіт про оцінку майна, проте вказана рецензія не містила висновку про вартість обєкту оцінки, визначену в порядку рецензування.

Вважає, що під час проведення оцінки були порушені вимоги Національного стандарту №1, а саме: відповідно до ст.51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності:

- укладення договору на проведення оцінки;

- ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки;

- ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів;

- вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування;

- узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

В порушення вказаних вимог при проведенні оцінки фактично не було здійснено ідентифікацію обєкта оцінки та повязаних з ним прав, а саме: не отримано документів, що підтверджували б, що об'єкт оцінки перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1, і що вказане право зареєстроване у відповідності до вимог чинного законодавства.

Окрім цього, відповідно до ст.ст. 47-48 Національного стандарту №1, порівняльний підхід (при здійсненні оцінки) ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки.

Для визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям:

- умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості;

- продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати;

- умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані.

Враховуючи викладену норму, для застосування порівняльного методу оцінки, джерело отримання аналогів повинно бути надійним, надавати можливість порівняння об'єктів за технічними характеристиками. Застосування аналогів, взятих з інтернет-ресурсу не надає такої можливості, Окрім цього, в звіті про оцінку не зазначена характеристика жодного з аналогів, взятого для порівняння, та не обґрунтовано застосування коефіцієнтів, на підставі яких визначена вартість аналогів, а в подальшому - вартість оцінюваного майна.

При проведенні рецензування звіту про оцінку вказані недоліки не були враховані, у рецензії наявність вказаних недоліків не відображена, що суперечить вимогам ст.65 Національного стандарту №1. Вказане призвело до хибного висновку про відповідність звіту про оцінку «в цілому» нормативно-правовим актам з оцінки майна, а недоліки не вплинули на достовірність оцінки.

Відповідно до ст.62 Національного стандарту №1, рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до 4.2 ст.63 Національного стандарту №1, якщо у письмовому запиті про необхідність рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість об'єкта оцінки, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна.

Вважає, що враховуючи його клопотання про проведення повторної оцінки майна з усуненням вказаних у запереченні недоліків, державний виконавець Третьяков І. В. повинен був включити вимогу про надання висновку про вартість об'єкта оцінки у запиті на рецензування. Проте державний виконавець цього не вчинив, про що свідчить проведення рецензування без визначення оцінки майна.

Також вважає, що державним виконавцем порушено вимоги ст.366 ЦК України, згідно з якою звернення стягнення на частку у спільному майні можливе лише після виділення її в натурі.

При прийнятті до провадження звіту про оцінку державний виконавець як особа, що використовує оцінку майна, повинен був зобов'язати оцінювача визначити, яке саме майно оцінено, якщо частка, що нібито належить йому, становить - 1/2. Проте державний виконавець таких дій не вчинив, а тому висновок про величину вартості не може вважатись таким, що відповідає чинному законодавству та може бути використаний у виконавчому провадженні.

Просить визнати дії державного виконавця, пов'язані із визначенням вартості та оцінки арештованого майна - комплексу будівель за адресою вул. Садова,29 с. Шишкіне Новоукраїнського району на земельній ділянці площею 2 га, що належить йому ОСОБА_1, неправомірними, зобов'язати його призначити повторну оцінку вказаного майна, до вирішення питання по суті зупинити реалізацію арештованого майна за вартістю, визначеною з порушенням чинного законодавства.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 скаргу підтримали, пославшись на обставини, викладені у скарзі, ОСОБА_5 додатково пояснила, що лише в червні 2016 року ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності на належну їй частку в арештованому майні в установленому порядку, а тому у державного виконавця та експерта не було підстав під час визначення вартості арештованого майна вказувати на те, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина майна. Експертом проведено визначення вартості на підставі порівняння цін на нерухоме майно на інтернет-ресурсах, що є неприпустимим і ставить під сумнів правдивість визначеної вартості арештованого майна, рецензування звіту на підставі поданого клопотання ОСОБА_1 фактично було проігноровано, що порушує його права, у зв'язку з чим просять задовольнити скаргу у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ВДВС ОСОБА_2 скаргу не визнав, пояснив, що залучення експерта та проведення вартості арештованого майна проведено у відповідності із вимогами закону, державним виконавцем приймалися до уваги заперечення скаржника щодо звіту по вартості арештованого майна і приймалося рішення про проведення рецензування, яке також проведено згідно положень законодавства та із врахуванням клопотання ОСОБА_1, пояснив, що лише у червні 2016 року ОСОБА_4 надала докази реєстрації права власності на належну їй частку, проте фактично вона була власником за рішенням суду, а тому в звіті про вартість арештованого майна й було вказано, що ОСОБА_1 належить 1/2 частка цього нерухомого майна. Вважає, що дана обставина, а також той факт, що виділ частки ОСОБА_1 не проведений в натурі, не впливає на законність звіту про вартість майна, оскільки продаж арештованого майна ще не розпочатий, ОСОБА_4 не заявляла вимог щодо зняття арешту із належної їй частки в нерухомому майні, й дана обставина також не впливає на законність визначеного звіту про вартість арештованого майна.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали виконавчого провадження та надані скаржником письмові документи, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на виконанні у ВДВС Новоукраїнського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження №420/2, номер за ЄДРВП 50259367 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 371 336,60 грн. (мат-ли викон. пров-ня).

Згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 09.06.2016 року, зараховано зустрічні однорідні вимоги стягувача та боржника, й борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 зменшено на 16 149 грн. (мат-ли викон. пров-ня).

22.09.2015 року державним виконавцем відділу ДВС проведено опис та арешт майна, що знаходиться у власності боржника, а саме: комплекс будівель за адресою по вул. Садовій, 29 с.Шишкіне Новоукраїнського району Кіровоградської області, який складається з гаражу, майстерні для ремонту техніки, приміщення для охоронців, ангару, знаходиться на земельній ділянці площею 2 га, та належить ОСОБА_1 (а.с.21).

Статтею ч.1 та ч.3 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі - Закону) передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт із питань, що містяться в постанові державного виконавця.

Відповідно до ст.58 цього Закону визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Отже, відповідно до положень вищенаведеного Закону оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця і здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах.

Спори пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку (ст.33 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Постановою державного виконавця від 27.11.2015 року призначено експерта суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ НДКП "Пектораль" для визначення вартості об'єкта оцінки для встановлення ціни відчуження шляхом продажу на прилюдних торгах (мат-ли викон. пров-ня).

Відповідно до звіту з незалежної оцінки нерухомого майна від 25.02.2016 року загальна вартість належної скаржникові арештованого нерухомого майна становить 609 615 грн. Заявника було повідомлено про результати оцінки нерухомого майна.

Не погодившись з цією оцінкою, заявник подав державному виконавцеві заперечення та заяву про призначення рецензування звіту про оцінку майна (а.с.18-19).

Постановою державного виконавця відділу ДВС від 12.05.2016 2014 року, рецензентом у виконавчому провадженні було призначено ПП "Консалтингова компанія кредит" (мат-ли викон. пров-ня).

Рецензією на звіт з незалежної оцінки майна, складеної 20.05.2016 року встановлено, що оцінка не суперечить обмеженням вказаним у ст.8 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійної діяльності в Україні», звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (мат-ли викон. пров-ня).

Як зазначено у п.24 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язаних з арештом і вилученням майна та визначення вартості й оцінки майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст. 57,58 ЗУ «Про виконавче провадження», суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і висновки експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу.

Звертаючись зі скаргою на рішення державного виконавця щодо проведення оцінки майна та рецензії, скаржник фактично заперечує проти визначеної вартості, однак скарга не містить переконливих доказів на підтвердження заявлених доводів щодо порушення державним виконавцем ЗУ «Про виконавче провадження» при проведенні оцінки майна та проведенні рецензування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що в порядку розгляду скарги на дії державного виконавця, суд перевіряє відповідність його дій ЗУ «Про виконавче провадження», в даному випадку судом не встановлено порушення державним виконавцем норм вищезазначеного Закону.

Оцінка належного скаржнику майна проводилась із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості - у відповідності до НС №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затвердженого постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року, та методиці оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10.12.2003 року №1891 та неринковим видам вартості у відповідності з метою проведення оцінки майна.

Використана виконавцем звіту у процесі оцінки інформація є достатньо повною, з посиланням на використані джерела,та об'єктивною.

Доводи скарги на дії державного виконавця та апеляційної скарги щодо заниження оцінки нерухомого майна не заслуговують на увагу та не є підставою для задоволення скарги виходячи з такого. Посилання скаржника на те, що оцінювач нібито неправильно визначив вартість арештованого майна, а рецензування звіту про вартість нерухомого майна проведено із порушеннями не можуть бути взяті до уваги, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 57-58 ЦПК України.

Аргументи скарги щодо недоліків, які містить рецензія є безпідставними, оскільки як вбачається із її змісту вона відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003 року, якою затверджено Національні стандарти №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", зокрема п.п.62-67.

Посилання скаржника на те, що до складу об'єкту при оцінці були включені будівлі та споруди, що не входять до переліку, визначеного постановою про призначення експертизи, також є безпідставними, оскільки державним виконавцем було призначено експерта для визначення оцінки арештованого майна, а саме - гаражу, майстерні для ремонту техніки, приміщення для охоронців, ангару, знаходиться на земельній ділянці площею 2 га, і належить ОСОБА_1, й ця ці будівлі та споруди були предметом дослідження експерта, викладеними у звіті про незалежну оцінку нерухомого майна.

Та обставина, що державний виконавець, призначаючи експерта для визначення вартості арештованого майна вказав, що скаржнику належить 1/2 частина нерухомого майна, хоча на той час він вважався власником всього майна, оскільки ОСОБА_4 ще не зареєструвала право власності на свою частку, не може бути підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними, так як на момент розгляду скарги ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності, й фактично являється співвласником нерухомого майна.

Також не може бути підставою для задоволення скарги відсутність виділу частки ОСОБА_1 із спільного нерухомого майна, виходячи із наступного. Згідно ст.366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Як вбачається, із змісту цієї статті, кредитор має право вимагати продажу частки боржника з публічних торгів, тому державний виконавець вправі визначати вартість як нерухомого майна в цілому, так і частки боржника із метою її подальшого продажу на прилюдних торгах.

Також не є підставою для задоволення скарги доводи представника скаржника про те, що співвласник ОСОБА_4 не зверталась із позовом про зняття арешту із належної їй частки в нерухомому майні, оскільки дана обставина не є предметом розгляду, власник майна вправі розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, й відсутність позову співвласника про зняття арешту з нерухомого майна не впливає на законність звіту про вартість цього майна, так як співвласник ОСОБА_4 одночасно являється кредитором відносно боржника ОСОБА_1, й вправі вимагати переведення на неї прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку, згідно ст.366 ЦК України.

Оскільки, дії державного виконавця із визначення вартості та оцінки арештованого майна визнані судом правомірними, то відсутні підстави для зобов'язання державного виконавця призначати повторну оцінку арештованого майна.

Як пояснив державний виконавець, до моменту остаточного вирішення судом питання про законність проведеної оцінки арештованого нерухомого реалізація цього майна проводитися не буде, то підстав для зупинення реалізації арештованого майна не вбачається.

Таким чином, перевірені доводи скаржника та його представника і досліджені письмові матеріали зведеного виконавчого провадження не переконують суд у підставності заявленої скарги, а тому в її задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції, на дії державного виконавця під час виконання судового рішення, - відхилити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Новоукраїнський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько