Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в розмірі 3 843 грн. 64 коп. за період з 01 серпня 2010 року до 31 грудня 2014 року, посилаючись на те, що відповідач користується послугами опалення та газопостачання, які надає КП «Харківські теплові мережі», проте за них не сплачує, що призвело до утворення заборгованості.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01 серпня 2010 року до 31 грудня 2014 року в розмірі 3 843 грн 64 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що відповідач проживає у квартиріАДРЕСА_1.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води позивач надає відповідачеві послуги з опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до наданого КП «Харківські теплові мережі» розрахунку за період з 01 серпня 2010 року до 31 грудня 2014 року відповідачем несвоєчасно нерегулярно сплачувались грошові кошти, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Задовольняючи позов КП «Харківські теплові мережі», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із встановлення факту наявності заборгованості з оплати наданих вище послуг у розмірі 3 843 грн 64 коп., яка утворилася за період з 01 серпня 2010 року до 31 грудня 2014 року.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судами правильно застосовані.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон України) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 Закону України визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою КП «Харківські теплові мережі» Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ від 22 липня 2013 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячої води.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2013 року зазначений судовий наказ був скасований, тобто строк позовної давності був перерваний.

Ураховуючи те, що подання позивачем до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України перервали позовну давність до позовних вимог, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01 серпня 2010 року до 31 грудня 2014 року.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик