Провадження №2/200/4348/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( заочне рішення)
13 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В:
24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання дружини.

В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2008 року.Від шлюбу не мають дітей.

Позивачка зазначає, що є інвалідом першої групи «А» по опорно руховому апарату, що підтверджується випискою до медичної картки хворого №14599. Групу інвалідності вона отримала 07 травня 2011 року, внаслідок пожежі в квартирі.

Позивачка зазначає, що на момент звернення до суду, з відповідачем проживають окремо з 2011 року, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку щодо її утримання. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у зв`язку із непрацездатністю, у розмірі 3000 грн. щомісяця. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що чоловік повинен матеріально підтримувати дружину, оскільки вона не працює, і потребує матеріальної допомоги, а її доходи не дозволяють це робити самостійно. Вважає, що позивач зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти. Добровільно відповідач допомогу на її утримання не надає.

Просила суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а саме стягнути з відповідача 3000 грн. щомісячно.

Позивачка в судове засідання не зявилася надала заяву відповідно до якої просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов суду не надав.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлене наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , 13 вересня 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №667.

05 липня 2011 року позивачка по справіотримала травму по опорно руховому апарату, внаслідок пожежі в квартирі, її було встановлено групу інвалідності та визначено про необхідне лікування.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААГ №003618 ОСОБА_1 є інвалідом першої «А» групи з 01 жовтня 2014 року. Дата чергового огляду медико-соціальною експертною комісією призначено на 10 вересня 2017 року.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно вимог ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним. потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу .

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно Довідки Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська № 83 від 05 жовтня 2016 року пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда 1 групи ОСОБА_1 складає 1267,27 грн.

Статтею 75 СК України передбачено, що право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним. потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу .Отже, необхідною вимогою для отримання аліментів є умова, що відповідач може надавати ОСОБА_1 матеріальну допомогу. Однак позивачкою не надано жодного доказу того, що ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу у зазначеній сумі.

Як вбачається з Довідки військової частини НОМЕР_2 від 20 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 за адресом АДРЕСА_1 не мешкає та перебуває за місцем проходження військової служби у м. Васильківка, Київської області. Але зазначена довідка не може бути доказом, якій би підтверджував можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. Крім того, як зазначає позивачка з ОСОБА_2 не проживають спільно з 2011 року, отже відповідач не мешкає за адресом АДРЕСА_1 з 2011 року, а з цієї довідки не вбачається чи перебуває на даний часвідповідач за місцем проходження військової служби у м. Васильківка, Київської області. Відсутні будь-які докази, що ОСОБА_2 не має на утримані неповнолітніх дітей або батьків похилого віку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 є інвалідом першої «А» групи з 01 жовтня 2014 року, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААГ №003618. Спільно ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не проживають з 2011 року. Докази, що позивач та відповідач, знаходились у зареєстрованому шлюбі на час втрати ОСОБА_1 працездатності та знаходяться до теперішнього часу у зареєстрованому шлюбі не надані. Позивач не зазначає про відсутність можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.80 СК України розмір аліментів одному із подружжя визначається рішенням суду у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її утримання аліментів у розмірі 3000 грн.щомісяця, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви.у зв`язку з втратою працездатності.

Відповідно до п. 9 ч.1 Статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп., отже при зверненні до суду з даним позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Пленумом Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу пункті 35 Постанови № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду заяви позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений як такий, що подав позов в зв`язку з можливим порушенням його прав, а в задоволенні позову було відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 75,76, 77,79,80 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружинизалишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску