Номер справи 243/8132/15-ц
Номер провадження 2/243/97/2016
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Лаптєва М.В.

при секретарі Мороз К.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Словянську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору, додаткових договорів та іпотечного договору не дійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про звернення стягнення мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 863Н/07-8.

Згідно п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору Відповідачу було надано кредит у сумі 65000,00 дол. США, що еквівалентно 328 250 грн. 00 коп. для споживчих потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10 вересня 2017 року. згідно графіку який є невід'ємною частиною Кредитного договору.

03.08.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено додатковий договір б/н до кредитного договору № 863Н/07-8.

Згідно п.1п.2 Додаткового договору процентну ставку за користування кредитом було збільшено до 15% річних, графік повернення кредиту оновлено.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував Позичальнику на поточний рахунок №0068 грошові кошти в розмірі сумі 65000,00 (Шістдесят пять тисяч) доларів США, що еквівалентно 328 250,00 (триста двадцять вісім тисяч двісті пятдесят) грн.00коп.

Однак відповідачем були порушені зобовязання за Кредитним договором, а саме порушені строки сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, за період з 11.04.2014р. по 15.06.2015р. включно. Згідно п. 2.5.1. Кредитного договору Позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини Кредиту та процентів, встановлених в графіку.

Відповідач не усунув порушення умов Кредитного договору, не поверну кредит та не сплатив проценти за користування ним, заборгованість Відповідача по поверненню кредиту та сплаті відсотків за Кредитним договором (розрахунок до позову додається) складає 587964,12 гривень (пятсот вісімдесят сім тисяч девятсот шістдесят чотири) 12 коп., з них:

-заборгованість за кредитом ти відсотки - 26324,10 доларів США, що

еквівалентно 541 507,46 грн. (за курсом НБУ 20,57 грн. за 1 долар США)

-комісія за РО 3446,69 грн.

-пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 43 009,97 грн.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 28 вересня 2007 року укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 342, 343.

Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору, Іпотекодавцем ОСОБА_4 передано в іпотеку Банку, наступне нерухоме майно: житловий будинок (домоволодіння) загальною площею 338,9 кв. м. житловою площею 111,2 кв. м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81 та нежитлову нерухомість, зі всіма обєктами функціонально повязаних з цим нерухомим майном та земельну ділянку, загальною площею 0,0675 Га що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81

Просять суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 863Н/07-8 від 28.09.2007 року звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 28.09.2007р., який укладений між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 342, 343, а саме: житловий будинок (домоволодіння) загальною площею 338,9 кв. м. житловою площею 111,2 кв. м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81 та нежитлову нерухомість, зі всіма обєктами функціонально повязаних з цим нерухомим майном та земельну ділянку, загальною площею 0,0675 Га що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81, шляхом його продажу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» від свого імені будь якій особі покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку передбаченому ст. 38 ЗУ «Іпотеку». Та передати житловий будинок (домоволодіння), нежитлову нерухомість, зі всіма обєктами функціонально повязаних з цим нерухомим майном та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81 ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» в управління на умовах безоплатності послугуправителя на період до її продажу в порядку ст. 38 ЗУ «Іпотеку».

18.03.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненим в ході судового розгляду позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору, додаткових договорів та іпотечного договору не дійсними.

Ухвалою суду від 07.04.2016 року вищевказані позови були обєднанні в одне провадження.

Свої зустрічні вимоги відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 обгрунтував тим, що в порушення вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» та ЗУ «Про захист прав споживачів» банк не надав йому жодної інформації по сукупну вартість кредиту, вартості всіх супутних послуг, не надано інформацію щодо методики визначення валютного курсу. Крім того після укладення додаткового договору про збільшення відсоткової ставки до 15% йому також не було надано розрахунку сукупної вартості кредиту. Пояснив, що в період з 28.09.2007 року по 11.04.2014 року він справно виконував взяті на себе повноваження та вносив передбачені кредитним договором платежі. Причиною переривання погашення графіку заборгованості пояснює захоплення незаконними терористичними угруповуваннями м. Словянська та проведення АТО. Зазначив, що в листопаді 2014 року вніс черговий платіж в розмірі 786 дол. США. Крім того пояснив, що звертався до відповідача з заявою про перегляд графіку погашення заборгованості через події на Сході держави, однак його заява була залишена без задоволення, натомість банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

У звязку з вищевказаним вважає умови кредитного договору несправедливими та такими що суперечать принципу добросовісності та просить суд визнати кредитний договір, додаткові договори та іпотечний договір не дійсними.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1, який діє на підставі Довіреності в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, навів доводи аналогічні викладені в позовній заяві. В задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_4 просив відмови в повному обсязі, оскільки вони є необгрунтованими, зазначивши що умови укладеного між сторонами кредитного договору та договорів до нього відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги банку в повному обсязі, просив суд відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що в період часу з 28.09.2007 року по 11.04.2014 року вносив щомісячні платежі згідно графіку погашення заборгованості у відділенні ВіЕйБі Банку в м. Словянську по вул. Леніна, 42 Донецької області. Жодних порушень умов виконання зобовязань з його сторони допущено не було. Однак 12 квітня 2014 року незаконними терористичними угрупуваннями було захвачено адміністративні приміщення м. Словянська. Перестали працювати відділення банків, в тому числі закрилося і відділення ВіЕйБі Банку в м. Словянську Донецької області. У звязку з тяжким матеріальним станом, втратою роботи в період проведення воєнних дій в м. Словянську він не мав можливості сплачувати кредит. Згодом в листопаді 2014 року, він вніс черговий платіж у розмірі 786 дол. США в приміщенні відділення ВіЕйБі Банку № 103 в м. Краматорську, вул. Дворцова, 37 Донецької області, так як в Словянську банк так і не почав свою роботу. Потім відділення ПАТ «ВіЕйБі Банку» закрилося і в Краматорську. З новин по телебаченню та інтернету йому стало відомо, що ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» віднесений до категорії неплатоспроможних та ліквідується. Пояснив, що телефонував до банку за телефоном гарячої лінії, проте жодних розяснень та гарантій, що якщо я продовжуватиму сплачувати кошти на попередні реквізити вони будуть зараховуватися в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором мені не надали.Згодом він звернувся до уповноваженої особи Фонду, ОСОБА_6, з заявою від 25.07.2015 року про реструктуризацію мого кредитного договору, про що свідчить квитанція про поштове відправлення від 27.07.2015 року. Проте до цього часу повідомлення про прийняте рішення за моєю заявою не отримав. Натомість ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно, незважаючи на те, що на даний час він сплатив банку за кредитним договором 85 тис. доларів, в той час як несплаченими залишились за розрахунками банку менше 30 тис. доларів разом з нарахованими штрафними санкціями. Пояснив, що будинок та земельна ділянка на якій він знаходиться, які є предметом іпотеки є єдиним його житлом та його родини, в тому числі неповнолітніх онуків. Вважає дії банку передчасними, та позивач звертаючись до суду з позовною заявою про дострокове виконання зобовязання, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не зазначив, які є саме є ризики, передбачені зазначеними нормами закону.

Свої зустрічні позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, навів доводи аналогічні викладені в позовній заяві, зазначивши, що умови кредитного договору вважає несправедливими та такими що суперечать принципу добросовісності.

Представник відповідача за первісним позовом адвокат ОСОБА_2, яка діє на підставі договору на надання юридичних послуг, в судовому засіданні не визнала вимоги банку в повному обсязі, просила суд відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що при зверненні до суду позивач не надає жодних доказів, про направлення письмової вимоги ОСОБА_7 та підтверджень того, що відповідач таку письмову вимогу отримував. Відсутні докази про жодні ризики щодо знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки та докази про існування таких ризиків не надає. Пояснила, що відповідно до вимог ст. 1 ЗУ « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 просила задовольнити, навела доводи аналогічні викладеним в зустрічному позові, зазначивши зокрема, що умови кредитного договору № 863Н/07-8 є несправедливими, суперечать принципу добросовістності та напрвленні на погіршення становища споживача.

Суд, вислухавши думку представників сторін, відповідача за первісним позовом, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті встановив наступне.

28 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 863Н/07-8.

Згідно п.п. 1.1., 1.2., 1.З., 1.4. Кредитного договору Відповідачу було надано кредит у сумі 65000,00 дол. США, що еквівалентно 328 250 грн. 00 коп. для споживчих потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 13 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10 вересня 2017 року. згідно графіку який є невід'ємною частиною Кредитного договору.

03.08.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено додатковий договір б/н до кредитного договору № 863Н/07-8.

Згідно п.1п.2 Додаткового договору процентну ставку за користування кредитом було збільшено до 15% річних, графік повернення кредиту оновлено.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував Позичальнику на поточний рахунок №0068 грошові кошти в розмірі сумі 65000,00 (Шістдесят пять тисяч) доларів США, що еквівалентно 328 250,00 (триста двадцять вісім тисяч двісті пятдесят) грн.00коп.

Однак відповідачем були порушені зобовязання за Кредитним договором, а саме порушені строки сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, за період з 11.04.2014р. по 15.06.2015р. включно. Згідно п. 2.5.1. Кредитного договору Позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини Кредиту та процентів, встановлених в графіку.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 28 вересня 2007 року укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 342, 343.

Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору, Іпотекодавцем ОСОБА_4 передано в іпотеку Банку, наступне нерухоме майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81 та нежитлову нерухомість, зі всіма обєктами функціонально повязаних з цим нерухомим майном та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81

Відповідач не усунув порушення умов Кредитного договору, не поверну кредит та не сплатив проценти за користування ним, заборгованість Відповідача по поверненню кредиту та сплаті відсотків за Кредитним договором (розрахунок до позову додається) складає 587964,12 гривень (пятсот вісімдесят сім тисяч девятсот шістдесят чотири) 12 коп., з них:

-заборгованість за кредитом ти відсотки - 26324,10 доларів США, що

еквівалентно 541 507,46 грн. (за курсом НБУ 20,57 грн. за 1 долар США)

-комісія за РО 3446,69 грн.

-пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 43 009,97 грн.

Вирішуючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору, або встановлений законом.

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що нерухоме майно і яке є предметом іпотеки, а саме житловий будинок, розташовані за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Правди, буд 81 використовуються ОСОБА_4 як місце постійного проживання, що підтверджується довідкою про склад сімї від 25.03.2016 року та витягом з Державного реэстру прав на нерухоме майно. Земельна ділянка в розумінні положень ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України є невідємною частиною будинку який на ній побудований відповідно до цільового призначення.

Встановлений Законом від 3 червня 2014 року мораторій на звернення стягнення на житло громадян, наданого в іпотеку для забезпечення їх зобовязань за кредитними договорами в іноземній валюті, не передбачає втрату права кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише забороняє примусове стягнення в період дії мораторію.

Системний аналіз змісту Закону від 3 червня 2014 року дає підстави суду для висновку, що позовні заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено споживчі кредити в іноземній валюті, які перебувають на час дії Закону на розгляді судів розглядаються, а в задоволенні позову відмовляється у звязку із дією відповідного мораторію.

Аналізуючи вищевказане суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» слід відмовити у звязку з набуттям чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вирішуючи вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору, додаткових договорів та іпотечного договору недійсними, суд приходить до наступного.

Згідно з роз'ясненями викладеними в п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054, 1055), статті 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Позивач у зустрічному позові зазначає на порушення вимог ст. 18 ЗУ «Про Захист прав споживачів», зокрема на несправедливі умови договору.

Однак доказів наявності таких несправедливих умов суду надано не було, оскільки при укладанні договору ОСОБА_4 був ознайомлений з його умовами та прийняв їх, крім того дії ОСОБА_4 по виконанню умов як основного укладеного кредитного договору так і додаткових свідчать про згоду з ними та прийняття.

Судом також не приймається до уваги твердження позивача за зустрічним позовом щодо не надання банком інформації по сукупну вартість кредиту, вартості всіх супутних послуг, не надано інформацію щодо методики визначення валютного курсу, оскільки з додатків до розрахунку заборгованості вбачається, що банком детально розписано сукупність вартості кредиту з урахуванням процентної ставки, розрахунок комісій, графік платежів, зазначено умови надання кредиту, платежі за супутні витрати, з якими ОСОБА_4 був ознайомлений під особистий підпис та згідно яких здійснював чергові платежі. Тобто йому була надана вичерпна інформація про умови надання фінансової послуги із зазначенням вартості цієї послуги.

Також слід зазначити, що кожна із сторін несе певні ризики через можливість коливання курсу іноземної валюти як у бік збільшення,так і у бік зменшення , а крім того розмір кредиту у валютному еквіваленті залишається незмінним.,тому умови оспорюваного кредитного договору не можна вважати несправедливими, а дії відповідача недобросовісними.

Згідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладання Кредитного Договору № 863Н/07-8 від 28.09.2007 року відбулося за принципом укладання між банком та відповідачем договору з підписанням кожного аркушу договору, визнанням його умов та нотаріальним посвідченням. Таким чином, підписуючи кредитний договір позичальник ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами надання споживчого кредиту, які були надані йому у письмовій формі та особисто ним підписані. Факт визнання ОСОБА_4 умов кредитного договору підтверджується також і рахунком заборгованості, згідно якого вбачається, що відповідач за первісним позовом виконував взяті на себе обовязки по погашенню заборгованості згідно графіку до моменту початку АТО. Цей факт не заперечує і сам відповідач, який в судовому засіданні поясняв, що справно сплачував кошти за користування кредитом до періоду АТО, після чого неодноразово намагався продовжити виконувати свої зобовязання за кредитним договором, звертався до позивача за первісним позовом з заявою про реструктуризацію боргу. Подачу зустрічного позову пояснив, не фактом наявності несправедливих умов кредиту, які ставлять його у дискримінаційне положення, а вимушеною дією через позов банку до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та небажання віддавати єдине майно, яке є місцем його постійного проживання.

Таким чином, поведінка відповідача після укладення з банком кредитного договору в контексті положень цивільного законодавства про укладення та зміну договору, свідчить про прийняття його умов, зокрема, якщо боржник користується коштами, то пропозицію треба вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч.ч. 2,3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України, свідчить про прийняття пропозиції щодо розміру кредиту.

Тобто позивач підтвердив, що йому надано вичерпну інформації про умови надання споживчого кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

З виписки про рух коштів також вбачається, що відповідач погашав кредитну заборгованість, а отримані грошові кошти банком розподілялись у погашення заборгованості відповідно до умов укладеного договору.

У відповідності зі ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Матеріалами справи встановлено, що 03.08.2009 року між сторонами був укладений додатковий договір та згідно п.1п.2 Додаткового договору процентну ставку за користування кредитом було збільшено до 15% річних, графік повернення кредиту оновлено. Вищевказаний додатковий договір був підписаний сторонами та нотаріально посвідчений.

Крім того між сторонами були укладені та підписані додаткові договори щодо реквізитів сторін; щодо страхування та про сплату штрафів, які були підписані сторонами, що підтверджується матеріалами справи.

Вищевказане свідчить про визнання ОСОБА_4 умов як основного кредитного договору так і додаткових договорів, тому суд не приймає до уваги твердження позивача за зустрічним позовом, що умови кредитного договору є несправедливими та такими що суперечать принципу добросовісності.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що підстави вважати оспорюваний кредитний договір, додаткові договору і договір іпотеки як похідну вимогу від основної недійсними відсутні,оскільки позивачем не надано суду доказів щодо порушення відповідачем його прав при укладенні оспорюваних договорів і щодо порушення вимог закону при їх укладенні, а із здобутих доказів вбачається,що оспорюваний кредитний договір укладений з вільним волевиявленням позивача,яке відповідало його внутрішній волі і був спрямований на реальне настання правових наслідків,що обумовлені ним, виконувався сторонами,позивач,отримавши кредитні кошти,здійснював погашення заборгованості відповідно до графіку.

У звязку з чим вимоги ОСОБА_4 суд вважає необгрунтованими, неспроможніми та такими що не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволенні позовів обох сторін відмовлено, підстави для відшкодування сплачених судових витрат відсутні.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України; ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ЗУ «Про захист прав споживачів» суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору, додаткових договорів та іпотечного договору не дійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.В. Лаптєв