РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

Справа № 643/1268/16-ц

Провадження № 2/643/2321/16

12.12.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ференчук О.В.

при секретарі Петровій О.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах: неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідачки про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Вимоги мотивуються тим, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від матері, не позбавляючи її батьківських прав, якщо залишення дитини у неї є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Оскільки відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, не створює належних умов для розвитку і виховання, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, надала до суд заяву, в якій просить слухати справу без участі предстаника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про місце і час слухання справи в судове засідання не з'явилась, про причини своєї не явки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.

Прокурор у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності позов підтримує у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

ОСОБА_2 має неповнолітню доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Дитина разом з матерю зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Наказом служби у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 01.04.2015 року № 24 малолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, взята на облік служби, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, з підстав проживання в сімї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Актом обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_2 від 21.04.2016 року, який суд бере до уваги, так як інші акти обстеження умов проживання за 2015 рік) встановлено, що будинок в якому проживає родина відключене електропостачання, водопостачання, відсутнє опалення є домашні тварини, для виховання та розвитку дитини створенні такі умови: є краватка, парта для виконання завдань, пральна машина, газова плита, стосунки у матері з дитиною доброзичливі.

Згідно листа Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 22.04.2016 року № 407 № 05-42/1156 від 18.04.2016 року встановлено що під час останнього візиту до родини ОСОБА_2 21.04.2016 року з'ясовано, що мати займається вихованням дитини. Дівчинка чисто одягнена відповідно до сезону, отримує харчування, фізичний та розумовий розвиток відповідає віку. Наразі соціальна робота з родиною триває. Планується проведення бесід щодо підвищення батьківського потенціалу матері, формування соціально - побутових навичок, сприяння у влаштуванні дитини до дитячого садку та працевлаштування ОСОБА_2

Згідно відповіді головного лікаря КЗОЗ ХМДП № 13 ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебуває, не вакцинована, на неодноразові запрошення на огляди до поліклініки не з'являється, диспансеризацію в 2016 році не пройшла, дошкільний дитячий заклад не відвідує У будинку, в якому мешкає родина відключено світло, газ, є пічне опалювання, дитина знаходиться в антисанітарних умовах. 19.11.2016 року дівчинка оглянута вдома дільничним педіатром та зав. педіатричним відділенням, на момент огляду дитина здорова, доглянута, накормлена, є достатній набір для харчування дитини.

У відповідності до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов'язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

У статті 170 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини від батьків або одного з них, в тому числі у разі залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Зокрема, відібрання дитини від батьків та позбавлення особи батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При вирішенні питання щодо відібрання дітей, необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по їх вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з цього приводу її не було піддано навіть адміністративній відповідальності.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інш.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає що таких доказів до матеріалів справи не надано. Так, письмові докази, які надані позивачем, дійсно, свідчать про існування негативних факторів, умов проживання дитини, проте стверджувати на підставі наданих позивачем доказів, що ці умови беззаперечно вказують на існування реальної небезпеки для життя, здоров'я і морального виховання дитини, неможливо.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог про відібранні дитини від матері без позбавлення батьківських прав відмовити.

З урахуванням вищенаведеного та керуючись ст. ст. 164, 170 СК України, ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах: неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ференчук О.В.