АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1699/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення № 84 від 02 липня 2015 року та його скасування, визнання недійсним акту виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області від 08 липня 2015 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

22 лютого 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення № 84 від 02 липня 2015 року та його скасування, визнання недійсним акту виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області від 08 липня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договору дарування від 08 січня 2008 року він став власником 1/2 частини житлового будинку № 48 по вулиці Леніна в м. Христинівка, що розташовується на земельній ділянці площею 798 кв. метрів.

02 липня 2015 року виконавчий комітет Христинівської міської ради розглянувши заяву ОСОБА_7 на підставі ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» ухвалив рішення № 84 про створення комісії для встановлення факту проведення самочинного будівництва позивачем ОСОБА_6 за адресою м. Христинівка, вул. Леніна, 48. Про прийняте рішення № 84 від 02 липня 2015 року виконавчий комітет позивача не повідомив, копії рішення на його адресу не направляв, до участі у роботі створеної виконавчим комітетом комісії не залучив, чим порушив його конституційні права, як власника домоволодіння № 48 по вул. Леніна у м. Христинівка.

ОСОБА_7, як співвласник зазначеного домоволодіння, на час звернення до відповідача з заявою про створення комісії належну йому 1/2 частину житлового будинку зніс, а тому його права позивач не порушує і виконавчий комітет міської ради оскаржуване рішення прийняв в порушенням вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 4, 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 361 ЦК України.

А тому, позивач ОСОБА_6 просить суд визнати недійсним з моменту ухвалення і скасувати рішення № 84 від 02 липня 2015 року та визнати недійсним акт комісії виконавчого комітету Христинівської міської ради від 08 липня 2015 року.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 10 січня 2008 року на підставі договору дарування від 08 січня 2008 року (за позивачем зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку 48 по вулиці Леніна в м. Христинівка Черкаської області (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 39)).

Технічний опис обєкту нерухомості відсутній у звязку з тим, що заведена окрема справа на обєкт по вулиці Леніна, 48-а за ОСОБА_7, а ОСОБА_6 право власності на отриманий в дар обєкт не перереєстровував.

17 лютого 2009 року виконавчий комітет Христинівської міської ради Черкаської області заборонив ОСОБА_6 проводити реконструкцію залишкової частини житлового будинку по вулиці Леніна, 46 в м. Христинівка до вирішення питання розподілу земельної ділянки у судовому порядку, про що прийняв рішення № 32.

Цим же рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 дозволено проводити капітальний ремонт існуючої частини аварійного житлового будинку 46 по вулиці Леніна без виконання зовнішніх прибудов.

Виконавчий комітет міської ради рішенням № 32 зобовязав ОСОБА_6 демонтувати розміщені по червоній лінії веранду і кімнату будинку до лінії забудови вулиці та у місячний термін звернутись у відділ містобудування і архітектури райдержадміністрації за виготовленням будівельного паспорта на проведення капітального ремонту.

Також, судом встановлено, і дану обставину не заперечили сторони по справі, що 02 липня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до міського голови м. Христинівка з заявою (а.с. 40), в якій просив створити комісію для зясування обставин незаконної (самочинної) забудови земельної ділянки по вул. Леніна, 48 в м. Христинівка, яким порушуються межі його домоволодіння.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_7, 02 липня 2015 року відповідачем по справі було прийнято рішення № 84, яким створена комісія для встановлення факту проведення ОСОБА_6 самочинного будівництва за адресою: вул. Леніна, 48 м. Христинівка. Вищевказаною комісією було складено акт, який направлено позивачу, про те, що ним розпочато будівництво невизначеної споруди у розмірах, які не відповідають, зазначеним у технічних документах, у тому числі і на земельній ділянці, 48-а, яка є власністю ОСОБА_7.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що предявлена до суду позивачем вимога про визнання недійсним акту комісії виконавчого комітету Христинівської міської ради від 08 липня 2015 року, що складений утвореною рішенням виконавчого комітету міської ради № 84 від 02 липня 2015 року комісією, як спосіб захисту цивільного права, суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Районний суд в своєму висновку також зазначив, що позивачем не надано доказів невідповідності оскаржуваного рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради вимогам Конституції та законам України, а також не було встановлено факту порушення матеріального права ОСОБА_6, який підлягає захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення районного суду, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

Нерухоме майно, а саме ? частина будинку по вул. Леніна, 48 в м. Христинівка зареєстрована за ОСОБА_6, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 січня 2008 року, що наданий Христинівським виробничим відділком КП «ЧООБТІ» (а.с. 39). Право приватної власності на ? частину вказаного будинковолодіння підтверджується також правовстановлюючими документами, що маються в матеріалах справи та вже вирішувалося Христинівським районним судом у справі про припинення права власності ОСОБА_6 на ту ж ? частину будинковолодіння по вул. Леніна, 48 м. Христинівка. Тому, обставина належності на праві приватної власності позивачу вказаного майна є встановленою і доказуванню не підлягає.

Відповідно до Висновку № 68 відділу у справах містобудування та архітектури Христинівської РДА від 29 жовтня 2008 року (а.с. 14), виконавчим комітетом Христинівської міської ради ухвалено рішення № 32 від 17 лютого 2009 року (а.с. 16), яким йому надано дозвіл на проведення капітального ремонту існуючої частини аварійного будинку по вул. Леніна, 48.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради № 84 від 02 липня 2015 року (а.с. 9) відповідач по справі на підставі ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» створив комісію для встановлення факту проведення самочинного будівництва громадянином ОСОБА_6 за адресою вул. Леніна, 48 м. Христинівка.

Ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у сфері відання органів місцевого самоврядування в галузі житлово-комунального господарства побутового, торговельного обслуговування громадського харчування, транспорту і звязку, які перебувають у комунальній власності органів місцевого самоврядування.

Згідно положень вказаної статті такі повноваження жодним чином не стосуються обєктів приватної власності і вказаною нормою Закону, на яку послався відповідач при ухваленні свого рішення, не надаються повноваження органам місцевого самоврядування втручатися у сферу майнових відношень приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки частина домоволодіння позивача належить йому на правах приватної власності, тому на підставі ст. 376 ЦК України не може вважатися самочинним будівництвом, так як особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Крім цього, районним судом не звернуто увагу на те, що питання самочинного будівництва не відноситься до повноважень відповідача по справі, так як, згідно ЗУ «Про містобудування» дане питання віднесено до компетенції та повноважень Державної інспекції архітектурно-будівельної інспекції України.

Виконавчий комітет Христинівської міської ради, 02 липня 2015 року ухвалюючи рішення № 84 про створення комісії для встановлення факту самочинного будівництва здійсненого громадянином ОСОБА_6 та складаючи акт від 08 липня 2015 року про те, що ним розпочато будівництво невизначеної споруди у розмірах, які не відповідають, зазначеним у технічних документах, у тому числі і на земельній ділянці, 48-а, яка є власністю ОСОБА_7 були видані відповідачем в порушення вимог ст. 4 ЗУ «Про місцеве самоврядування» за межами повноважень Христинівської районної ради, визначених ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування» та порушують права позивача.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо незаконності рішення районного суду та вважає, що рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 необхідно скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Крім того, ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так як, позовні вимоги суд задовольняє повністю, тому підлягає задоволенню і вимога апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача на користь позивача сума судового збору, сплаченого позивачем при розгляді справи.

Оскільки, згідно квитанції № 12 від 09 лютого 2016 року (а.с. 1) ОСОБА_6 було сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору за подачу позовної заяви та згідно квитанції № 165 від 15 червня 2016 року (а.с. 72) було сплачено 612 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1 163 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого позивачем в ході розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 88, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення № 84 від 02 липня 2015 року та його скасування, визнання недійсним акту виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області від 08 липня 2015 року про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення № 84 виконавчого комітету Христинівської міської ради від 02 липня 2015 року, як таке, що ухвалене в порушення вимог ст. 4 ЗУ «Про місцеве самоврядування» за межами повноважень Христинівської міської ради визначених ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування» та яке суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України визнати недійсним з моменту його ухвалення та скасувати його.

Акт комісії виконавчого комітету Христинівської міської ради від 08 липня 2015 року складений комісією виконавчого комітету Христинівської міської ради створеною на підставі рішення № 84 виконавчого комітету Христинівської міської ради від 02 липня 2015 року визнати недійсним.

Стягнути з виконавчого комітету Христинівської міської ради на користь ОСОБА_6 1 163 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :