Ухвала

іменем україни

10 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Гримич М.К., ТкачукаО.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 березня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредитну картку зі строком дії до квітня 2009 року, з встановленим початковим лімітом у розмірі 250 грн. Оскільки відповідач не виконала умови кредитного договору, у неї виникла заборгованість перед банком, яка за період з 14 липня 2012 року по 14 липня 2015 року становить 10 434,62 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 вказану вище заборгованість.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість зі сплати відсотків за договором від 11 березня 2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 14 липня 2012 року по 14 липня 2015 року, у розмірі 10 434,62 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 11 березня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредитну картку зі строком дії до квітня 2009 року, з встановленим початковим лімітом у розмірі 250 грн.

Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же тремін.

Позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, проте відповідач свої зобов'язання не виконувала, кредитні кошти не повернула.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за тілом кредиту станом на 14 липня 2015 року складає 4 985,03 грн., а заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 14 липня 2012 року по 14 липня 2015 року - 10 434,62 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідачем в суді першої інстанції заявлено про застосування строку позовної давності.

Судами встановлено, що строк дії картки закінчився в квітні 2009 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом 15 липня 2015 року, тобто з пропуском стоку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, на застосуванні якого наполягав відповідач.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

М.К.Гримич

О.С.Ткачук