АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2725/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

22 серпня 2013 р. ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 05 серпня 2010 р. між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 0323766 з додатками № 1 та № 2 предметом якої є надання відповідачем послуг системи ОСОБА_7 з метою придбання автомобіля «Chery Amulet», вартістю 62 400 грн.

На виконання своїх зобовязань позивачем було сплачено 33 018,09 грн., при цьому за указаним договором право на отримання автомобіля він не отримав.

Позивач вважає, що угода № 0323766 з додатками № 1 та № 2 укладена з порушеннями закону, внаслідок застосування відповідачем нечесної підприємницької діяльності, у звязку з чим він був вимушений звернутися до суду.

Враховуючи викладене просив стягнути з відповідача сплачений вступний внесок, та щомісячні платежі за період з вересня 2010 по лютий 2013, а саме 33018 грн. 09 коп.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 р. позов ОСОБА_8 до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових коштів задоволено. Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_6 грошові кошти відповідно до договору № 0323766 від 05 серпня 2010 р. в сумі 33018 грн. 09 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Авто Просто» через свого представника оскаржило його в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів відмовити, а також вирішити питання судових витрат.

При цьому Товариство зазначило, що в своїх запереченнях на позовну заяву, поданих до суду першої інстанції, містилося клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, тобто у суду були відсутні підстави для ухвалення заочного рішення.

Крім того, при ухваленні оскаржуваного рішення судом не в повному обсязі досліджено матеріали справи, не надано належної правової оцінки правовідносинам, що склалися між сторонами.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення ОСОБА_6, представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового рішення, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни ухваленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових коштів суд виходив з того, що при укладенні договору з позивачем ТОВ «Авто Просто» діяло недобросовісно внаслідок здійснення нечесної підприємницької практики, яка полягає у веденні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації пірамідальної схеми.

ОСОБА_9 з таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 05 серпня 2010 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду за № 0323766 яка складається з основного тексту угоди, додатку № 1 (анкета учасника), додатка № 2 (правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак).

Відповідно до ст. 2 угоди «Авто Просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. ТОВ «Авто Просто» гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених угодою.

Згідно зі ст. 3 угоди ТОВ «Авто Просто» зобов'язалось надати учаснику системи послуги, зокрема, включення учасника до системи АвтоТак шляхом підписання даної угоди; формування груп учасників для придбання автомобіля; включення учасника до групи для придбання автомобіля; організація та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи; здійснення оплати автомобіля виробнику, імпортеру чи дистриб'ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками системи; забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди тощо.

Предметом вказаної угоди є надання ТОВ «Авто Просто» послуг системи АвтоТак з метою придбання автомобіля «Chery Amulet», вартістю 62 400 грн.

Додаток № 2 до угоди № 0323766, який регламентує правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак, містить положення які регулюють порядок укладення, дії виконання, в тому числі право на отримання автомобіля та розірвання угоди і повернення коштів за власним бажанням учаснику у випадку неотримання автомобіля.

За умовами ст. 5 угоди позивач, в свою чергу, зобов'язався виконувати зобов'язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою, зокрема, сплатити вступний внесок; сплатити за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; отримати автомобіль за умови виконання зобов'язань, встановлених угодою тощо.

Угода та додатки до неї були підписані сторонами і є невідємною частиною угоди. При цьому, зі сторони ОСОБА_6, як учасника системи, будь-яких непогоджень або претензій з приводу положень угоди та додатків до неї висловлено не було.

Статтею 10 даної угоди зазначено, що підписання цієї угоди та додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди і додатків до неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Стаття 13 додатку № 2 до угоди № 0323766 регулює розірвання угоди, формування фонду для повернення коштів та повернення коштів.

Так у відповідності до п. 13.1 учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ОСОБА_9 у письмовій формі.

Крім того, п. 13.8 угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він детально міг ознайомитися з угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі ОСОБА_7. При цьому, у разі розірвання угоди протягом 7 днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач виконував умови спірної угоди, із заявою про її розірвання в семиденний термін до ТОВ «Авто Просто» не звертався та сплачував щомісячні внески, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами угоди.

Зокрема, з 05 серпня 2010 р. ОСОБА_6 було сплачено 2 246, 40 грн. вступного внеску при укладенні угоди, а з вересня 2010 р. по лютий 2013 р. він продовжував виконувати умови угоди, сплачуючи щомісячні повні внески на виконання ст. 5 угоди, загалом сплативши на користь відповідача 33 018 грн. 09 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.

22 серпня 2013 р. ОСОБА_6, посилаючись на ст. ст. 203,215,216,236 ЦК України та ст.ст. 1,15,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», звернувся з позовом до суду, при цьому просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 33018 грн. 09 коп.

Таким чином, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_6 вказував, що вищезазначена угода є, за його переконанням, недійсною оскільки з її змісту вбачається, що отримання автомобіля учасником системи можливе лише за умови дотримання всіма учасниками умов, укладених з кожним з них угод, тобто реалізація прав учасника системи, фактично поставлена в залежність від дій інших учасників, з якими він у будь-які правовідносини не вступав. Крім того, умовами угоди не визначено строк отримання автомобіля учасником програми АвтоТак.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин, згідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення угоди ОСОБА_6 отримав примірник угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто».

Підписання цієї угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов і згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди і додатків до неї.

Пунктом 13.1, 13.3 ст. 13 підписаної сторонами угоди, а саме додатку № 2, передбачено, що учасник, який не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі.

Пунктом 13.4.1 угоди визначений порядок повернення коштів учасникам які розірвали угоду та приорітети їх повернення в залежності від причин розірвання.

При цьому, позивач звертаючись з позовом про стягнення грошових коштів за угодою, питання про її розірвання не ставить та не зазначає чи подавалася ним заява про її розірвання на адресу відповідача.

ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої вимоги лише несправедливістю окремих положень укладеної між ним та відповідачем угоди, просив стягнути кошти сплачені на її виконання.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що при укладанні договору з позивачем ТОВ «Авто Просто» діяло недобросовісно, внаслідок нечесної підприємницької діяльності, яка полягає у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

ОСОБА_9 висновок суду першої інстанції про те, що діяльність ТОВ «Авто Просто» за угодою сторін є функціонуванням пірамідальної схеми, суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у звязку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок обєднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобовязань.

Так, відповідно до додатку № 2 Угоди система «АвтоТак» це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг ОСОБА_9 з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Таким чином, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору.

Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обовязки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальної схеми».

Наведене дозволяє визнати, що висновок суду щодо пірамідальності схеми придбання товарів у групах, який ґрунтується тільки на факті неотримання автомобілів усіма учасниками групи одночасно, а лише окремими учасниками й у певній послідовності, є помилковим.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 р. у справі № 6 40 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

За викладених обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення позову, не базується на наявних в матеріалах доказах, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Сукупність зібраних у справі доказів обєктивно свідчить про те, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача грошових коштів при продовженні дії договору, питання визнання його недійсним позивачем порушується у мотивувальній частині позовної заяви, проте відсутнє у її прохальній частині. При цьому обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на несправедливість лише окремих положень укладеної між ним та відповідачем угоди, не враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Будь-яких доводів стосовно того, чи зумовить визнання недійсними оспорюваних ним положень угоди зміну інших і яких саме положень угоди, позивачем не наведено.

Пославшись як на правову підставу своїх вимог на положення ст.216 ЦК України, яка регламентує правові наслідки недійсності правочину, позивач не надав суду доказів того, що оспорювана ним угода була укладена без створення правових наслідків, які нею обумовлювались.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що як він, так і відповідач ТОВ «Авто Просто» умови зазначеної угоди виконували, що свідчить про наміри сторін саме на створення правових наслідків угоди. Також відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 подавалася заява про розірвання договору, що має як наслідок передбачений умовами договору повернення грошових коштів у відповідному порядку.

За викладеного рішення суду підлягає до скасування. В задоволенні позову ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових коштів необхідно відмовити.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «Авто Просто» підлягає до задоволення то з позивача ОСОБА_6 належить стягнути на користь ТОВ «Авто Просто» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових коштів, скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових коштів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Авто Просто» судові витрати у розмірі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :