Провадження № 22-ц/780/3178/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 51 07.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки і піклування Бориспільської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області про позбавлення батьківських прав та внесення змін до актового запису про народження , -

встановила:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4

22 вересня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, неповнолітня дочка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не спілкується з дочкою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток.

Таким чином, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому позивач просив суд позбавити його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4

Крім цього, ОСОБА_3 просила суд зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Бориспільського МРУЮ внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, а саме змінити прізвище дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», дату народження, місце народження, відомості про батьків залишити без змін.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, №349 від 22.09.2003 року, а саме змінити прізвище дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не надав належних доказів щодо його ухиляння від виконання обов»язків по вихованню, утриманню дитини.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких міркувань.

Згідно із ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22 вересня 2005 року. За період перебування у шлюбі, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4

ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, відповідач проживає окремо від них.

Після розірвання шлюбу сторони утворили нові сім»ї.

Вказані обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують «обхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Задовольняючи позов та позбавляючи відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов»язків щодо піклування про здоров»я дитини, її моральний та духовний розвиток.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, відповідно до довідки - розрахунку заборгованості аліментів, виданої відділом державної виконавчої служби Бориспілського міськрай управління юстиції 17 лютого 2016 року, за виконавчим листом про стягнення аліментів, вданим Бориспільським міськрайсудом Київської області 16 червня 2004 року - заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на дитину ОСОБА_4 відсутня (а.с.64).

Отже, висновок суду про те, що відповідач не піклується про здоров»я дитини, спростовується фактом сплати аліментних платежів.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_4 проживають окремо, в різних сім»ях, можливості щодо участі відповідача у вихованні дитини є обмеженими.

З огляду на це висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, погоджений рішенням виконкому Бориспільської міськради 21 березня 2016 року та показання свідка ОСОБА_5 про те, що відповідач не цікавиться донькою, не піклується про неї, на думку суду не можна розцінювати як докази винної поведінки відповідача щодо свідомого нехтування свого обов»язку по вихованню дитини.

Інших підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, передбачених ч.2 ст. 164 СК України, матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 91 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 91 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В суді апеляційної інстанції, причиною звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, позивач назвала необхідність убезпечити дитину у майбутньому від виконання обов»язку дочки по утриманню батька, однак відповідно до ст. 3, 15,16 ЦК України судовому захисту підлягають порушені права, а не ймовірність порушення прав або необхідності виконання обов»язку у майбутньому.

З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, що позивач не довела, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, колегія суддів вважає, що висновок суду про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини є необґрунтованим та таким, що суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвища дітей визначається за їх згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Враховуючи, що позовна заява не містить викладення обставини щодо обґрунтування позовної вимоги про зміну прізвища дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» колегія суддів вважає, що вони є похідними від вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, однак при відмову у задоволенні цієї позовної вимоги, вимога щодо зміни прізвища також задоволенню не підлягає .

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки і піклування Бориспільської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області про позбавлення батьківських прав та внесення змін до актового запису про народження.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді