Справа № 305/1580/16-ц
Провадження по справі № 2/305/1084/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Рахівської міської ради, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Рахівської міської ради, Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23 грудня 2014 року, помер громадянин ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому спадкове майно, в тому числі, на житловий будинок № 51 що розташований в м. Рахові по вул. Київській. 16 лютого 2004 року ОСОБА_3, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, за яким все належне йому майно заповів позивачці. На даний час зазначений заповіт є чинним, ніким не змінений та не скасований. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька позивачка не змогла, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №23 від 14 березня 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Спорів з приводу заявлених ними вимог про спадкування зазначеного майна не існує. На підставі наведеного просили визнати за позивачкою, право власності на житловий будинок №51 по вул. Київській в м.Рахові, Закарпатської області.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити.

Представник відповідача, Рахівської міської ради, Закарпатської області, в судове засідання не з'явився. Заступник міськ89ого голови, ОСОБА_4 надав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що 23 грудня 2014 року помер громадянин ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис №182 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційнлї служби Рахівського РУЮ видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №182559 від 23 грудня 2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок №51 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Київській в м.Рахові, Закарпатської області.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в їх користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок.

Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті, ОСОБА_3, 16 лютого 2004 року, було складено заповіт, яким все належне йому майно, що належити ме йому на день смерті заповів ОСОБА_1 . На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_3 в користь позивачки, є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45111495 від 16 вересня 2016 року.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки №434 від 20.10.2015 року виданої виконкомом Рахівської міської ради, вбачається, що житловий будинок №52 теперішній №51 належав ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Також в матеріалах справи містяться договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку виданий на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ФМ №188169 від 31 березня 2015 року ОСОБА_5 померла 29 березня 2015 року.

Згідно довідки виконкому Рахівської міської ради №5178 від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця, проте, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на спадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним в спадковому будинку та і надалі продовжує проживати в ньому.

Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Вимоги про відшкодування судових витрат позивачкою та її представником не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою м.Рахів, вул. Київська №51, Рахівського району, Закарпатської області, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок площею 127,4 кв.м., з господарськими спорудами, що розташований за адресою м.Рахів, вул. Київська №51, Рахівського району, Закарпатської області.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригінальм вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.