Справа № 466/8848/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, з участю третіх осіб Третьої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 18.11.2013р. звернулася в суд з позовом про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6, складеного 05.10.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 3823.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 22 листопада 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №3753. Від шлюбу є дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 листопада 2007 року помер ОСОБА_6 у віці 39 років, що стверджується свідоцтвом про смерть від 26.11.2007 року, яке видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі смертей 2007 року 26.11. зроблено відповідний актовий запис за №7624.

При житті чоловіком було складено заповіт від 05.10.2007 року згідно якого він розпорядився своїм майном у користь позивачки, їх сина та в користь відповідачів по справі ОСОБА_8, який є батьком її чоловіка та в користь ОСОБА_3, яка є сестрою її чоловіка по матері. При житті чоловікові належали на праві приватної власності квартири за адресою м. Львів вул. Творча, 14/110 (двокімнатна квартира) та в м. Львові по вул. Володимира Великого, буд № 39 кв.№126 (однокімнатна квартира). Про існування даного заповіту їй стало відомо після смерті чоловіка. У неї є всі підстави вважати, що чоловік склав даний заповіт під впливом свого батька та проти своєї волі. Підписуючи заповіт він не міг належно надавати оцінку своїм діям так, як був тяжко хворий (онкологічне захворювання 4-го ступеня) та приймав препарати, які впливали на його світосприйняття, зокрема які мають седативну та наркотичну дію. Вважає, що волевиявлення, викладене у заповіті від 05.10.2007 року посвідченому приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4 зареєстрованому в реєстрі за № 3823, не було вільним і не відповідало його волі. У неї з чоловіком були прекрасні відносини, нормальна сімя, вони любили одне одного та свого сина. Довідавшись про хворобу чоловіка вони спільно прикладали всіх зусиль для того, щоб перебіг хвороби проходив легше, разом звертались до різних лікарів-спеціалістів, як для встановлення остаточного діагнозу так і для отримання відповідного лікування. Крім неї та сина ОСОБА_9, 14.07.2005р.н., спадкоємцем до майна ОСОБА_6 є його неповнолітня дочка від першого шлюбу, ОСОБА_10. Вона особисто займалася всіма проблемами, які виникали у сімї. З відповідачами по справі у її чоловіка ОСОБА_6 були не найкращі відносини, між ОСОБА_6 та батьком неодноразово виникали непорозуміння.

З довідки про причину смерті №286 від 25.11.2007 року - ОСОБА_6 у віці 39 років помер 24.11.2007 року. Причина смерті: а) ракова інтоксикація; б) рак правої легені, головного мозку IV ст. Каличинський Р.І. у період з 05.07.2007 року по 20.08.2007 року перебував на лікуванні у Львівському Державному онкологічному регіональному лікувально - діагностичному центрі у відділенні хіміотерапії, що стверджується епікризом - випискою № 12999 від 20.08.2007 року. З 09.10.2007 року ОСОБА_6 визнаний інвалідом 1-ї групи загального захворювання та отримував пенсію по інвалідності, що стверджується пенсійним посвідченням № Серія ААА №853886 виданим Пенсійним фондом України. З 02.10.2007 року отримував морфій 1 %-1.0 по І.Ох на добу, з 08.10.2007р. - відмінено. Призначено з 29.10.2007 року морфій 1 %-1.0 по 1.0 на добу, з 07.11.2007 року морфій 1%-1.0 по І.Ох 2р. на добу. Хворому виписувався трамадол, сібазон. Помер 24.11.2007 року о 18год.20хв. Видана посмертна довідка № 286 діагноз: ОСОБА_11 правої легені, метастази в хребет, ребра та грудні хребці.

Коли ОСОБА_6 зрозумів, що хвороба не виліковна та смерть неминуча, неодноразово виказував думки про те, що не хоче жити, оскільки нестерпні болі та не бачить сенсу у житті. У звязку з цим у нього часто змінювався настрій від агресивно - роздратованого до повної байдужості та небажання жити. Як вбачається з вищенаведеного, він на момент підписання заповіту був хворим, хвороба прогресувала і ОСОБА_6 приймав ліки, які могли вплинути на його свідомість та волевиявлення.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у поданому до суду позові.

Відповідачка ОСОБА_3, рідна сестра ОСОБА_6 по матері, в судовому засіданні заперечила проти позову, дала суду пояснення про те, що їздила до нотаріуса ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 складати заповіт. Останній розумів свої дії, бажав скласти заповіт. Просив її про це нікому не говорити. В подальшому в судове засідання ОСОБА_3Р не зявилася.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не зявилися, подали письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи; представник скерував заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя.

Відповідач приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_12 просила провести розгляд справи без її участі.

Треті особи в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідачки, свідків по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 22 листопада 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №3753.

У шлюбі 14.07.2005р. у них народилася дитина - ОСОБА_7.

24 листопада 2007 року ОСОБА_6 помер у віці 39 років, що стверджується свідоцтвом про смерть від 26.11.2007 року, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Про його смерть в Книзі смертей 26.11.2007 року зроблено відповідний актовий запис за №7624.

ОСОБА_6 на час смерті належали на праві приватної власності квартири за адресою м. Львів вул. Творча, 14/110 (двокімнатна квартира) та в м. Львові по вул. Володимира Великого, буд № 39 кв.№126 (однокімнатна квартира).

При житті ОСОБА_6 було складено заповіт від 05.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 3823. Згідно цього заповіту він заповів належну йому квартиру №110 на вул..Творчій,14 в м.Львові в рівних частках дружині ОСОБА_1, дитині ОСОБА_7,14.07.2005р.н., батькові ОСОБА_2, сестрі ОСОБА_3; належну йому квартиру №126 на вул..В.Великого,39 в м.Львові заповів в рівних частках батькові ОСОБА_2, сестрі ОСОБА_3

Як вбачається з довідки про причину смерті №286 від 25.11.2007 року ОСОБА_6 у віці 39 років помер 24.11.2007 року. Причина смерті: а) ракова інтоксикація; б) рак правої легені, головного мозку IV ст. Каличинський Р.І. у період з 05.07.2007 року по 20.08.2007 року перебував на лікуванні у Львівському Державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі у відділенні хіміотерапії, що стверджується епікризом - випискою № 12999 від 20.08.2007 року. З 09.10.2007 року ОСОБА_6 визнаний інвалідом 1-ї групи загального захворювання та отримував пенсію по інвалідності, що стверджується пенсійним посвідченням № Серія ААА №853886 виданим Пенсійним фондом України. З 02.10.2007 року отримував морфій 1 %-1.0 по І.Ох на добу, з 08.10.2007р. - відмінено. Призначено з 29.10.2007 року морфій 1 %-1.0 по 1.0 на добу, з 07.11.2007 року морфій 1%-1.0 по І.Ох 2р. на добу. Хворому виписувався трамадол, сібазон. Помер 24.11.2007 року о 18год.20хв. Видана посмертна довідка № 286 діагноз: ОСОБА_11 правої легені, метастази в хребет, ребра та грудні хребці.

Згідноч.2 статті 1257 ЦК України заповіт за позовом заінтересованої особи визнається недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст.225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справа про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішується з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Як вбачається з висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.08.2015р. № 26, проведеної Українським науково-дослідним інститутом соціальної і содової психіатрії та наркології, ОСОБА_6 у період складання заповіту (05.10.2007 р.) страждав на «Органічний емоційно нестійкий (астенічний) розлад» (F 06.6) та мав тимчасовий розлад психічної діяльності «Гостра інтоксикація, обумовлена вживанням опіатів» (F 11.0). Перебування під дією наркотичних анальгетиків, що спричинило «Гостру інтоксикацію, обумовлену вживанням опіатів» (F 11.0) за МКХ-10, та наявність розладу «Органічний емоційно нестійкий (астенічний) розлад» (F 06.6) позбавляли ОСОБА_6 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення заповіту 05.10.2007 р. Тобто під час укладення заповіту 05.10.2007 р. ОСОБА_11 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні в порядку ст.183 ЦПК України було заслухано показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які вони надавали в судовому засіданні при допиті в якості свідків у цій справі іншим складом суду.

Зокрема, свідок ОСОБА_13, яка була сімейним лікарем ОСОБА_6, дала показання про те, що він не міг ходити без сторонньої допомоги, відчував болі у всіх ділянках тіла, вона призначила йому препарати, які містять наркотичну складову, зокрема морфій та трамадол.

Свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що ОСОБА_6 останнім часом не виходив на вулицю, в квартирі пересувався по стіні, був у пригніченому стані, знав що має онкологію, був неадекватним, не відповідав на запитання.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 дали показання про те, що ОСОБА_6 восени 2007 р. був лежачим, відчував сильні болі, емоційний стан погіршився, внаслідок хвороби став пригніченим, про те, що склав заповіт у нотаріуса нікому не казав. Після морфію він був у жахливому стані. У ОСОБА_6 з батьком у були конфліктні стосунки, батько тиснув на нього.

Висновок посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 перебуває у системному звязку з показаннями вказаних свідків, і в сукупності з ними дає підстави для висновку про те, що під час укладення заповіту 05.10.2007р. ОСОБА_11 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними

Зважаючи на викладене, суд робить висновок про те, що заповіт ОСОБА_6, складений 05.10.2007 року, посвідчений приватний нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 3823, слід визнати недійсним, оскільки на момент укладення заповіту ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Заперечення відповідачів суд відхиляє, оскільки такі не ґрунтуються на жодних обєктивних і достовірних доказах, є голослівними.

В судовому засіданні позивачка та її представник пояснили, що з їх сторони вживалися заходи для мирного позасудового врегулювання спору та поділу спадкового мана, які результатів не дали. Вважають, що позовна давність ними пропущена з поважних причин, про залишення без розгляду попереднього аналогічного позову їм не було відомо. Довідавшись про це одразу звернулися в суд з даним позовом.

Враховуючи обставини справи суд вважає за доцільне поновити ОСОБА_1 позовну давність, пропущено з поважних причин.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову з відповідачів слід стягнути в користь позивачки судові витрати в рівних частках.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,169,208,209,212,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, складений 05.10.2007 року, посвідчений приватний нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 3823.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 по 114грн.70коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_18