Ухвала

іменем україни

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., КолодійчукаВ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення та його скасування, стягнення заборгованості та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») про визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення та його скасування, стягнення заборгованості та моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він працював на підприємстві відповідача на посаді машиніста тепловозу в період з 11 травня 1999 року по 09 січня 2014 року. 14 вересня 2013 року під час його робочої зміни сталася аварія. Зазначав, що з 16 вересня 2013 року керівництвом управління залізничного транспорту його було відсторонено від роботи та з цієї ж дати керівництвом його було поставлено на виконання робіт з ліквідації аварії. 04 листопада 2013 року начальником цеху технологічного залізничного транспорту Глеюватського кар'єру його було повідомлено про наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення та надано лист ознайомлення з наказом ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» від 30 жовтня 2013 року про оголошення йому догани, відсторонення від роботи пов'язаної з управлінням рухомим складом, зняття з нього виробничої премії та направлення його на позапланове складання іспитів. Також керівництвом було запропоновано написати заяву про звільнення його з підприємства за власним бажанням. Зазначав, що перебуваючи під постійним тиском керівництва його 09 січня 2014 року за наказом № 12 було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Вказував, що в березні 2014 року він звернувся із письмовою заявою до ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про видачу копії наказу від 30 жовтня 2013 року № 1722, але 02 квітня 2014 року отримав відмову у видачі копії наказу, що є незаконним. Крім того, вказував, що внаслідок незаконного переведення його на нижче оплачувану роботу та внаслідок несплати йому щомісячної виробничої премії він втратив частину прибутків, а саме внаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності, ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» не виплатило йому грошові кошти в сумі 4 214 грн 53 коп.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати незаконним та скасувати наказ від 30 жовтня 2013 року № 1722 про застосування до нього дисциплінарного стягнення, стягнути на його користь з відповідача несплачену заробітну плату та виробничу премію в сумі 4 214 грн 53 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, завдану внаслідок неправомірних дій керівництва ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки визначені ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України вид, строк та порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення було дотримано ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», факт порушення ним трудової дисципліни доведений.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

В.М.Колодійчук

Т.О.Писана