Справа № 345/4644/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1722/2016
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Калуського міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 18 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості.

Посилаючись на те, що станом на 30 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором становила 26 445,30 грн., з яких заборгованість за кредитом - 3 853,37 грн., заборгованість по процентам - 20 856,44 грн., штраф (фіксована складова) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 235,49 грн., в добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі на дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що банком надано належні та допустимі докази на підтвердження факту укладання між сторонами кредитного договору та виникнення заборгованості у відповідача перед банком.

Вказує, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитним коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, зазначає, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, а саме, з 30 листопада 2012 року по 30 листопада 2015 року.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечила, посилаючи на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 100,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 30 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складає 26 445,30 грн., з яких заборгованість за кредитом - 3 853,37 грн., заборгованість по процентам - 20 856,44 грн., штраф (фіксована складова) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 235,49 грн.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, виданої ОСОБА_2, убачається, що строк дії картки, виданої останньому - серпень 2012 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у грудні 2015 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про застосування позовної давності ОСОБА_2 заявив клопотання 03 лютого 2016 року (а.с. 47-49).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна давність.

Згідно із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Оскільки останній платіж відповідачем здійснено у жовтні 2007 року, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів почався після несплати останньою чергового платежу (30 листопада 2007 року), а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (31 серпня 2012 року).

З врахуванням того, що банк до суду звернувся лише 23 грудня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності, про застосування якого в суді першої інстанції просив відповідач, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем пропущено позовну давність для звернення до суду з позовом за захистом порушеного права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з'ясовуючи дотримання банком строків позовної давності для звернення до суду, виходив з того, що термін дії кредитного договору становить 12 місяців і кінцевим терміном повернення кредиту є 18 серпня 2007 року, разом з тим не врахував, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 31 серпня 2012 року, однак вірно вирішив спір по суті та застосував норми матеріального права, а тому з урахуванням того, що внаслідок винесення апеляційним судом власного рішення результат по суті спору не зміниться, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк має право на одержання процентів у межах строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки про порушення свого права банк дізнався 01 вересня 2012 року, зі спливом останнього дня місяця дії картки, а з позовом до суду звернувся 23 грудня 2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський