Справа № 175/2693/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2016 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» в липні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ICKGMCUI.93386.003 від 06 лютого 2013 року в розмірі 16963,99 грн. та витрат по сплаті судового збору, посилаючись на те, що 06 лютого 2013 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір ICKGMCUI.93386.003.

Відповідно до п.п 2.2-2.8. 3.1, 3.4 кредитного договору банк зобов'язується протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000 гривень на рахунок №0524, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік триста шістдесят днів, місяць рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, піддягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою.

Банк виконав умови кредитного договору, встановивши 21 лютого 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2000 гривень на рахунок №0524, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг.

Однак, відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує, припинив сплату процентів, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складається з сум, зазначених в розрахунку заборгованості, а саме: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 5880,62 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4589,06 грн.; сума пені - 6494,99 грн.

За порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, передбачено п.6.2 кредитного договору.

22 грудня 2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу вих. №12824, проте станом на дату звернення до суду борг відповідачем не було погашено.

Представник позивача ПАТ «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, врахувавши клопотання представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Так, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 06 лютого 2013 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_3, був укладений кредитний договір ICKGMCUVI.93386.003.

Відповідно до п.п 2.2-2.8. 3.1, 3.4 кредитного договору банк зобов'язується протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000 гривень на рахунок №0524, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік триста шістдесят днів, місяць рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, піддягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою.

За порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, передбачено п.6.2 кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 06 лютого 2013 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем ОСОБА_2, був укладений кредитний договір ICKGMCUI.93386.003, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту у встановлені терміни, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов'язання за договором і має прострочену заборгованість.

В свою чергу, банк виконав умови кредитного договору, встановивши 21 лютого 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2000 гривень на рахунок №0524, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг.

Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, станом на 08 липня 2016 року у відповідача ОСОБА_2, перед позивачем ПАТ «ВБР» по кредитному договору ICKGMCUI.93386.003 існує заборгованість в загальному розмірі 16963,99 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 5880,62 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4589,06 грн.; сума пені - 6494,99 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу вих. №12824, проте станом на дату звернення до суду борг відповідачем не було погашено.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено вище, вимоги позивача про виконання кредитних зобов'язань в добровільному порядку відповідачем не виконані.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами порушення відповідачем умов кредитного договору ICKGMCUI.93386.003 від 06 лютого 2013 року, факт наявної заборгованості та право банку вимагати погашення заборгованості та кредиту.

Враховуючи викладене вище, суд вважає що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору ICKGMCUI.93386.003 від 06 лютого 2013 року, в розмірі 16963,99 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 549-551, 610, 611, 625, 629, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» заборгованість за кредитним договором ICKGMCUI.93386.003 від 06 лютого 2013 року в розмірі 16963 грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, тобто до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: А.М. Шабанов

Провадження № 2/175/1077/16