Справа № 357/4033/15-ц Головуючий у І інстанції Гапоненко А.П.
Провадження № 22-ц/780/4237/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 18 14.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Коцюрба О.П., Сержанюк А.С .,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, та визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі від 11 лютого 2008 року та Іпотечного договору № 09/1-20 від 11 лютого 2008 року недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 385/14/08-Пі від 11.02.2008 року в розмірі 616913,41 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.12.2014 року еквівалентно 9728873,15 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлова будівля, літера «А-3», загальною площею 682,0 (шістсот вісімдесят два цілих) квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0460 га (нуль чотириста шістдесят десятитисячних) гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення земельної ділянки: розміщення салону магазину по продажу промислових товарів та косметичного кабінету, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі Договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки, ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом та стягнути з відповідача судові витрати, мотивуючи позов тим, що відповідач не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання по погашенню боргу.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, який уточнив та просить суд визнати договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі від 11 лютого 2008 року та Іпотечного договору № 09/1-20 від 11 лютого 2008 року недійсним, визнати недійсною додаткову Угоду № 2 від 25.06.2009 року про внесення змін до договору невідновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі від 11.02.2008 року укладену між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», визнати недійсним договір про внесення змін до Іпотечного договору № 09/1-20 від 11.02.2008 року від 25.06.2009 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк». Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що при укладені зазначених договорів були порушені його права як споживача фінансових послуг у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду від 01.12.2015 року зустрічний позов прийнятий до провадження і об'єднаний в одне провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, в задоволені зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не визнав у повному обсязі, підтримав зустрічні позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави викладені у зустрічному позові та їх уточнені. При цьому представник відповідача пояснив, що кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позичальника. У даних правовідносинах Банк не дотримався вимог ст.ст. 11, 21, 10, 15, 18,19 Закону України "Про захист прав споживачів", п. 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року. Представник відповідача зазначив, що кредитний договір суперечить п.п. 8, 9 ч.1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору вносить істотний дисбаланс в договірні відносини між сторонами. Посилаючись на викладені обставини та порушення вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України при укладенні кредитного договору представник відповідача просить суд задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2016 року в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Уточнений зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, та визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі від 11 лютого 2008 року та Іпотечного договору № 09/1-20 від 11 лютого 2008 року недійсними задоволено частково.

Визнано недійсною додаткову Угоду № 2 від 25.06.2009 року про внесення змін до договору не відновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі від 11.02.2008 року укладену між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Визнано недійсним договір про внесення змін до Іпотечного договору № 09/1-20 від 11.02.2008 року від 25.06.2009 року укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

В іншій частині зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору в цілому, визнання недійсним договору іпотеки - відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та вивчивши матеріали справи та доводи апеляційною скарги вважає, що вона обґрунтована та підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Судом першої інстанції було встановлено, що 11 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 3100000 (три мільйони сто тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 14,0 % річних, з погашенням Кредиту відповідно до графіку (п. 1.1.), та кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 лютого 2018 року на умовах, визначених Договором кредиту.

25 червня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору Кредиту № 385/14/08-Пі відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» виклав абзац п. 1.1. та п. п. 1.1.1. та 1.1.2. п.1.1. Договору в новій редакції, тобто максимальний ліміт заборгованості встановлений в сумі 634697 (шістсот тридцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім) доларів США 41 центів, з кінцевим терміном повернення всіх траншів Кредиту до 10 лютого 2023 року.

11 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 09/1-20 відповідно до якого відповідач передає в Іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань перед Іпотекодержателем за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, літера «А-3», загальною площею 682,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0460 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки: розміщення салону магазину по продажу промислових товарів та косметичного кабінету.

25 червня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору № 09/1-20 від 11.02.2008 року відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» виклав абзац п. 1.1. та п. п. 1.1.1. та 1.1.2. п.1.1. Договору в новій редакції, тобто максимальний ліміт заборгованості встановлений в сумі 634697 (шістсот тридцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім) доларів США 41 центів, з кінцевим терміном повернення всіх Траншів Кредиту до 10 лютого 2023 року.

03 вересня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін до договору Кредиту № 385/14/08-Пі відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування: якщо позичальник протягом строку дії Договору про внесення змін здійснить одноразовий платіж в сумі від 80,00 Доларів США до 829,99 Доларів США, то такий платіж направляється на погашення заборгованості за Кредитом. Якщо позичальник вносить одноразовий платіж в сумі від 830,00 Доларів США і більше - то така сума іде на тіло Кредиту та прощення відсотків за зазначеним Кредитом.

Згідно з п.п 3.3.5. зазначеного Договору кредиту, позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасно та у повному обсязі повертати Кредит в порядку, визначеному у п. 1.1 Договору кредиту.

Банк взяті на себе зобов'язання визначені п.п. 1.1. та 3.1.1. у відповідності до зазначеного кредитного договору виконав у повному обсязі, що повністю підтверджується матеріалами цивільної справи.

Відповідач ОСОБА_2 постійно порушував умови кредитного договору в частині своєчасного і повного погашення кредиту та відсотків за його користування, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 25.12.2014 року загальна заборгованість за договорами кредиту № 385/14/08-Пі від 11.02.2008 року становить 9728873,15 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком ( а.с.7-12).

Встановивши зазначені обставини та факти по даній цивільній справі, суд першої інстанції повинен був зробити процесуальний висновок щодо правовідносин, які склались між сторонами та застосувати законодавство, яке їх регламентує.

Натомість, встановлені обставини про порушення відповідачем умов кредитного договору певний чином процесуально не перевірив, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення.

Колегія суддів, задовольняючи апеляційну скаргу апелянта частково обґрунтовує свої висновки наступним.

Так, згідно з кредитним договором, договором іпотеки, додатковою угодою та договором про внесення змін до договору іпотеки ( а.с. 13-30) між сторонами по справі виникли правовідносин, що стосуються кредитування.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно Договору іпотеки та ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

При вирішенні цивільного спору колегія суддів враховує, що відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не вірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісною позовною заявою не підлягають задоволенню, а зустрічна позовна заява має бути задоволена частково.

Ухвалюючи зазначення рішення Білоцерківський міськрайонний суд Київської області не встановив фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування вказаного рішення.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509, 510, 524, 525, 526, 530, 533, 546 Цивільного кодексу України: Стаття 509. Поняття зобов'язання та підстави його виникнення

1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦПК України. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 510. Сторони у зобов'язанні, Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Стаття 524. Валюта зобов'язання, Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Стаття 525. Недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання

1. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання, Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов

договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за

відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов'язання, Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його

виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 533. Валюта виконання грошового зобов'язання 1. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, як що у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Стаття 546. Види забезпечення виконання зобов'язання, Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань Позичальником за Договором кредиту призвели до виникнення заборгованості, яка станом на 25.12.2014 року згідно з розрахунками заборгованості (додаються) складає:

Зведена таблиця заборгованості за кредитним договором № 385/14/08-Пі від 11.02.2008 року станом на 25.12.2014 р.
Долар СШАгрн.
Сума заборгованості за кредитом616 913,419 728 873,15
Загальна сума заборгованості616 913,419 728 873,15

Загальна заборгованість за договорами кредиту № 385/14/08-Пі від 11.02.2008 року становить 9 728 873,15 грн.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.33Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку», визначено право іпотекодавця на продаж предмета іпотеки.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Наявна заборгованість підлягає стягненню з Відповідача у повному обсязі, оскільки вирішення спору в досудовому порядку стало неможливим.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи прийшла до висновку про наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів про доведеність позову, окрім зазначеного, бере до процесуальної уваги, що відповідач також підтвердив, що укладав кредитний договір з позивачем та його дійсно утворилась заборгованість за зазначеним договором.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України , Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.,Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень., Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 то колегія суддів приймає до уваги, що жодних доказів, які б підтвердили позовні вимоги зустрічного позову, позивач ОСОБА_2 не надав, що є порушенням вимог ст. 60 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів відмовляючи у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом приймає до уваги, що протягом 2008-2014 року ОСОБА_2 укладав додаткові угоди з позивачем, чим підтверджував свою обізнаність та розуміння з умовами договору кредиту та іпотечного договору №09/1 від 11 лютого 2008 року.

Підстав для задоволення зустрічного позову, колегія суддів не встановила.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, та визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/14/08-Пі від 11 лютого 2008 року та Іпотечного договору № 09/1-20 від 11 лютого 2008 року недійсними.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту № 385/14/08-Пі від 11.02.2008 року в сумі 9728873 (дев'ять мільйонів сімсот двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят три) гривень 15 копійок, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлова будівля, літера «А-3», загальною площею 682,0 (шістсот вісімдесят два цілих) квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0460 га (нуль чотириста шістдесят десятитисячних) гектара, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення земельної ділянки: розміщення салону магазину по продажу промислових товарів та косметичного кабінету, шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі Договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати з оплати судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: