Провадження № 2/161/1763/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявленого позову посилається на те, що 28 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28/08-А/КД. Відповідно до пунктів 1.1 - 1.5 Кредитного договору ОСОБА_3 надав Позичальнику кредит для придбання транспортного засобу в розмірі 19 504 (Девятнадцять тисяч пятсот чотири) гривні долари США 95 центів, термін повернення Кредиту - 28 травня 2015 року. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного оперного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» заборгованості за Кредитним договором № 28/08-А/КД від «28» травня 2008 року в сумі 4 071 (Чотири тисячі сімдесят один) долар США 58 центів та 52 830 (Пятдесят дві тисячі вісімсот тридцять) гривень 50 копійок, що разом в еквіваленті станом на 09.07.2015 року складає 142 290 (Сто сорок дві тисячі двісті дев'яносто) гривень 28 копійок.

Представник позивача в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції заявлений позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. При цьому надати обгрунтовані пояснення та відповісти на запитання як відповідача так і суду взагалі не зміг. В подальшому явка представника позивача в судове засідання судом була визнана обовязковою, також суд вимагав надати відповідні документи на підтвердження кожної обставини. Однак в подальшому представник позивача в судові засідання не зявлявся, при тому що судом його явка визнавалася обовязковою. Однак в порушення законних вимог суду подав до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений позов визнала частково та пояснила, що вона неодноразово зверталася у відділення банку в м. Луцьк щодо погашення кредиту в сумі 2000 доларів США. Однак працівники цієї установи в категоричній формі відмовлялися в неї приймати грошові кошти на погашення кредиту мотивуючи це тим, що відділення не працює, але там постійно знаходились працівники. Просила частково задовольнити позов із-за вини кредитора.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього не надходило до суду заяви про розгляд справи у його відсутності. Розгляд справи проводиться за наявності доказів наданих стороною позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено обставини і визначених відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом при розгляді справи встановлено і цього не заперечувалося сторонами по справі, що 28 травня 2008 року між сторонами по справу було укладено кредитний договір № 28/08-А/КД (а.с. 8 - 18).

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19 504,95 доларів США на придбання автотранспортного засобу марки SUZUKI, модель SWIFT, номер кузова ТSММZС11S00397325.

Кредитні кошти надано строком по 28 травня 2015 року.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Також судом встановлено, що 28 травня 2008 року між сторонами по справі було укладено договір поруки (а.с. 24-25). Відповідно до умов укладеного договору поруки поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником зобовязань у повному обсязі за кредитним договором № 28/08-А/КД від 28 травня 2008 року, який було укладено між кредитором та боржником та додаткових угод до нього які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит в сумі 19 504,95 доларів США на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою процентів за ставкою 13% річних, строк повернення 28 травня 2015 року.

Також судом достовірно встановлено, що відповідачем вчасно здійснювалося погашення кредиту згідно графіка. Однак після того, коли позивачем до відома відповідача ОСОБА_1 Андріївнибуло доведено, що в м. Луцьку закривається відділення банку.

Згідно тверджень відповідача, його заборгованість перед позивачем, згідно графіка погашення, становить 2000 доларів США. Дане твердження стороною позивача не спростовано жодним чином.

Відповідно до вимог статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку.

Також судом достовірно встановлено і цього не спростовано стороною відповідача, що ОСОБА_1 звернулася у відділення банку в м. Луцьку з метою достроково погасити кредит. Але працівниками цього відділення в категоричній формі їй було відмовлено у прийнятті грошових коштів та погашення кредиту. Таким чином посадовими особами позивача відділення в м. Луцьку відмовилися прийняти від ОСОБА_1 належне виконання зобовязання.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що з вини позивача, як кредитора, відбулася відмова прийняти належне виконання зобовязання, яке запропоноване боржником та відповідачем по справі. При цьому посадові особи позивача у відділенні в м. Луцьку не вчинили дій направлених на виконання умов укладених між сторонами договору в результаті чого ОСОБА_1 була позбавлена можливості до вчинення правомірних дій на виконання взятих на себе зобовязань та не могла виконати свого обовязку. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 2000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 09.07.2015 року становить 43 943,52 гривень. В задоволенні решти позову відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що ПАТ «ВіЕйБі Банк». як позивач по справі звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на день звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить не менше 1378 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено позовну вимогу майнового характеру. При цьому ціна позову згідно прохальної частини позовної заяви становить 142 290,28 гривень. Однак позов задоволено частково. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судового збору в сумі 1378 гривень.

Керуючись ст.ст. 553, 526, 613, 629, 1054 ЦК України, ст. ст.10, 57, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, сінгаєвича ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, заборгованість за кредитним договором № 28/08-А/КД від 28 травня 2008 року в сумі 2000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 09.07.2015 року становить 43 943,52 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, на користь держави 1378 гривень судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко