УХВАЛА

"14" грудня 2016 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Колупаєв В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

До Корольовського районного суду м.Житомира 13.12.2016 року надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності за ним права власності на 1/2 частки квартири №26, яка знаходиться по пров. Вокзальному, 7 в м.Житомирі та покладення на нього обовязків з виконання зобовязань, передбачених договором кредиту від 30.01.2008 року в рівних частках із ОСОБА_2, а також заява про забезпечення цього позову, в якій позивач просить накласти арешт на майно, а саме на трьохкімнатну квартиру, що розташована за адресою: м. Житомир, пров.Вокзальний, 7 кв.26, яка належить ОСОБА_2 та заборонити ПАТ КБ «Приватбанк» вчиняти дії, повязані з передачею права власності до Іпотекодержателя на предмет іпотеки трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до існування небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України, суддя, на прохання осіб, що беруть участь в справі або за своєю ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову є обгрунтованою, оскільки між сторонами існує спір з приводу квартири АДРЕСА_2, а у разі невжиття заходів щодо забезпечення позову у разі його задоволення це може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також те, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому задовольняє заяву про забезпечення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

З метою забезпечення позову накласти арешт на майно, а саме на трьохкімнатну квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_3. яка належить ОСОБА_2.

Заборонити ПАТ КБ «Приватбанк» вчиняти дії, повязані з передачею права власності до Іпотекодержателя на предмет іпотеки трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Копію ухвали направити в Департамент реєстрації Житомирської міської ради, ПАТ КБ «Приватбанк» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 5 днів з дня її винесення .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, але може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Колупаєв