Справа № 369/2884/16-ц
Провадження № 2/369/1791/16
08.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
В травні 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08 вересня 2015 року на підставі усної домовленості відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США терміном на 10 діб до 18 вересня 2015 року, що підтверджується борговою розпискою від 08.09.2015 року.
26.10.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, де останній просив відповідача повернути грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США , що по курсу НБУ станом на 12.10.2015 року складає 107 481,04 грн. протягом семи календарних днів з моменту отримання листа-претензії.
Проте, до теперішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу.
Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 134 223,46 доларів США, та витрати по сплаті судового збору.
Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися. Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав.
У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Згідно ч. 1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Судом встановлено, що 08 вересня 2015 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США, терміном на 10 діб до 8 вересня 2015 року, що підтверджується борговою розпискою від 08.09.2015 року.
26.10.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, де просив відповідача повернути грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США , що по курсу НБУ станом на 12.10.2015 року складає 107 481,04 грн. протягом семи календарних днів з моменту отримання листа-претензії.
В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Як встановлено ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Нормою ч. 1 ст. 1049 ЦК України на позичальника покладено обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 549-552, 611, 625 ЦК України.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за договором позики в розмірі 124 808 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1342,24 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д. Д. Усатов