Справа № 175/925/16-ц
Провадження № 2/175/397/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шабанова А.М.

з участю секретаря Ратушної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 громади в особі Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності на ? частину домоволодіння № 49 по вул. Щорса в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, у судове засідання не зявились, надавши суду заяву в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 громади в особі Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі їх представника (а.с.45).

Представник третьої особи Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі їх представника (а.с.42).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконкому Дніпропетровської районної ради народних депутатів №156 від 26.04.1971 року була відведена земельна ділянка ОСОБА_4, на праві безстрокового користування земельної ділянки, загальною площею 1200 кв.м. Згідно акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 14.05.1976 року житловий будинок був прийнятий в експлуатацію. 03 березня 2012 року помер батько позивачів ОСОБА_4, про що свідчить актовий запис № 77 від 12 березня 2012 року в свідоцтві про смерть серії І-КИ № 435886 виданому Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.19). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку № 49 по вул. Щорса в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцем першої черги після померлого 03 березня 2012 ОСОБА_4, є його донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 (позивачі по справі).

Позивачі, як спадкоємці першої черги, відповідно до чинного законодавства звернулись до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва. Однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок позивачам було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: житлового будинку № 49 по вул. Щорса в м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01 березня 2016 року (а.с.73).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що до 1992 року батько позивачів ОСОБА_4 збудував житловий будинок № 49 по вул. Щорса в м.Підгородне, однак правовстановлюючі документи на домоволодіння спадкодавцем не оформлялись.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них.

За приписами абз.2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку 1976 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право позивачів, вони не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки батьком за життя не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий будинок.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 03 березня 2012 року ОСОБА_4 належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у звязку з чим позивачі не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачі вступили в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця ОСОБА_4 не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав на житловий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 49 по вул. Щорса в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 громади в особі Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осібплатників податків НОМЕР_1, паспорт серії АН № 470438 виданий Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 02 лютого 2016 року, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 03 березня 2012 року на 1/2 частини домоволодіння № 49 по вул. Щорса в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з житлового будинку літ. «А-1» - загальною площею 95.9 кв.м, житловою площею 48.6 кв.м, та наступних приміщень: приміщення 1-I підвалу площею 24,4 кв.м., приміщення 1-1 коридору площею 8,8 кв.м., приміщення 1-2 комори площею 1,0 кв.м., приміщення 1-3 комори площею 0,3 кв.м., приміщення 1-4 житлової кімнати площею 12,1 кв.м., приміщення 1-5 - житлової кімнати площею 16,8 кв.м., приміщення 1-6 - житлової кімнати площею 11,2 кв.м., приміщення 1-7 - житлової кімнати площею 8,5 кв.м., приміщення 1-8 - кухні площею 9,8 кв.м., приміщення 1-9 санвузла площею 3,0 кв.м., а також наступних господарських будівель та споруд: ганку літ. а, вбиральні літ. Б, гаража літ. В, сараю літ. Г, сараю літ. Д, споруди № 1-6 хвіртки, воріт, огорожі, колодязя, зливної ями.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осібплатників податків НОМЕР_2, паспорт серії АМ № 901502 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 02 жовтня 2002 року, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 03 березня 2012 року на 1/2 частини домоволодіння № 49 по вул. Щорса в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з житлового будинку літ. «А-1» - загальною площею 95.9 кв.м, житловою площею 48.6 кв.м, та наступних приміщень: приміщення 1-I підвалу площею 24,4 кв.м., приміщення 1-1 коридору площею 8,8 кв.м., приміщення 1-2 комори площею 1,0 кв.м., приміщення 1-3 комори площею 0,3 кв.м., приміщення 1-4 житлової кімнати площею 12,1 кв.м., приміщення 1-5 - житлової кімнати площею 16,8 кв.м., приміщення 1-6 - житлової кімнати площею 11,2 кв.м., приміщення 1-7 - житлової кімнати площею 8,5 кв.м., приміщення 1-8 - кухні площею 9,8 кв.м., приміщення 1-9 санвузла площею 3,0 кв.м., а також наступних господарських будівель та споруд: ганку літ. а, вбиральні літ. Б, гаража літ. В, сараю літ. Г, сараю літ. Д, споруди № 1-6 хвіртки, воріт, огорожі, колодязя, зливної ями.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Шабанов А.М.