Провадження №4-с/521/87/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Малиновський районний суд с.Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Одеси скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Малиновського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 в своїй скарзі просить суд визнати бездіяльність Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області щодо виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Малиновського районного суду м.Одеси №521/10941/13-ц від 04.12.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 29250 грн. неправомірною, та зобовязати державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 провести виконавчі дії по розшуку, виявленню, опису й арешту майна, належного боржнику - ОСОБА_5, у тому числі й рухомого майна за безпосереднім місцем мешкання (місцезнаходження майна) боржника у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку, посилаючись на обставини викладені в скарзі.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, наведені у скарзі, перевірив матеріали справи, проаналізувавши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що скарга Заявника підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого авансу (відповідно до угди про намір укласти договір купівлі-продажу обєкту нерухомості) в розмірі 2500 доларів США, що еквівалентно 29250 грн.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області від 17.11.2014 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у Малиновському відділі державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Малиновського районого суду м.Одеси №521/10941/13-ц від 04.12.2014 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 29250 грн. (провадження відкрито 05.12.2014 року). З липня 2015 року і по сьогоднішній день вказане виконавче провадження перебуває на виконанні у державного виконавця відділу ОСОБА_4.В ході примусового виконання на користь ОСОБА_1 протягом всього часу виконавчого провадження частинами було перераховано кошти у сумі 19295,08 грн.,

Станом на серпень 2016 року відповідне виконання рішення суду у добровільному порядку в повному обсязі боржником та вимогу державного виконавця не виконано.

В порядку ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець Прокопця Ю.Р..повинен був здійснити виконавчі дії по розшуку, виявленню, опису та арешту майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, у тому числі рухомого майна за безпосереднім місцем проживання (місцезнаходження майна) боржника: м.Одеса, вул.Космонавтів, 6.23, корп.2, кв.27;м.Одеса, вул.Генерала петрова, 6.9, кв.44.

Вимоги Заявника щодо вжитих заходів Державним виконавцем арешту, опису та збереження майна боржника в порядку ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» - були залишені без відповідного реагування.

Стаття 1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавче провадження, є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених законом, іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Стаття 11 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює Обов'язки і права державних виконавців, ч. 1 ст. 11, встановлює, що Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; п. 5,6 ч.3 зобовязує Державного виконавця накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. п.3 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження»

Відповідно п.4 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт.

Арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 52 Закону України « Про виконавче провадження» стягнення за виконавчим документом звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до ч.5 ст. 52 Закону встановлено у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України « Про виконавче провадження» не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна боржника державний виконавець повинен провести опис майна боржника - вжиті заходи щодо його збереження відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону.

ч. 8 ст. 52 Закону зобовязує державного виконавця проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

ч.ч.1,2 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій зазначені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні, а саме : Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобовязаний роз'яснювати особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Судом встановлено що наведені вище вимоги державним виконавцем Прокопця Ю.Р. у повному обсязі не виконані.

Суд зазначає обмежене коло проведених дій перевірки майнового стану боржника з боку Державного виконавця.

Пункт 18 Постанови Пленуму ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вказує, що « Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи викладене та керуючись п. 18 Постанови Пленуму ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» ст.ст. 1,11,12,20,52,55,57,58 Закону України « Про виконавче провадження» ст.ст. 625 ЦК України; ст. ст. 10; ч.1,2 ст. 14; 209; 210; 211; 213; 214; 383-387 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Малиновського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області - задовольнити у повному обсязі.

Визнати бездіяльність Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області щодо виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Малиновського районного суду м.Одеси №521/10941/13-ц від 04.12.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 29250 грн. - неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 провести виконавчі дії по розшуку, виявленню, опису й арешту майна, належного боржнику - ОСОБА_5, у тому числі й рухомого майна за безпосереднім місцем мешкання (місцезнаходження майна) боржника у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Ухвалу може бути оскаржено, про що протягом п'яти днів з дня проголошення подається Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

14.12.16