Справа № 265/7254/13-ц
Провадження № 6/265/477/16
У Х В А Л А

27 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Федоровій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області з поданням про тимчасове обмеження боржника, ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 2/265/2763/13 від 04.02.2014, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МК «Азовсталь» заборгованості у розмірі 6726,84 грн.; 17.02.2014 року у відношенні боржника, ОСОБА_1, на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 «Про виконавче провадження» (в редакції 2010) відкрито виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих документів. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження були направлені сторонам виконавчого провадження до відома. Згідно ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою вказаною у виконавчому документі.

17.02.2014року згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2010) державним виконавцем у зведеному виконавчому проваджені було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

З метою виявлення місця отримання доходів та наявності відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах, державним виконавцем зроблено запит до ДПС (ДФС) України. Згідно відповіді ДПС (ДФС) України боржник, не працює та відкритих рахунків у банках не має.

З метою виявлення факту отримання пенсії, державним виконавцем зроблено запит до ПФУ. Згідно відповіді з ПФУ боржник пенсію не отримує.

Згідно відповіді з ЦНППВАЗ-1 м. Маріуполь за боржником зареєстровано транспортний засіб DAIHATSU APPLAUSE, тип кузова СЄДАН. д/н НОМЕР_1. № кузова JDAA101S000635545.

17.11.2015року державним виконавцем керуючись положенням ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2010) було винесено постанову про розшук майна боржника, якою було оголошено у розшук транспортний засіб DAIHATSU APPLAUSE, тип кузова СЄДАН, д/н НОМЕР_1, № кузова JDAA101S000635545.

Згідно відповіді з відділу управління Превентивної діяльності ГУНП у Донецькій області вказаний транспортний засіб перебувають в розшуку.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно відповіді з Лівобережної PA ММР та відмітці у паспорті боржник зареєстрований за адресою: вул. Тульська. 5, м. Маріуполь.

Також, згідно відмітці у паспорті встановлено, що боржник має закордонний паспорт серії БЕ 208375 від 25.02.2016.

Державним виконавцем здійснено неодноразові виходи за адресою: вул. Тульська, 5, м. Маріуполь. До державного виконавця ніхто не виходив, були залишені повістки. Боржник зявлявся до відділу ДВС, був ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження, та надавав квитанції про часткову сплату заборгованості за виконавчим документом, але з січня 2016 до відділу ДВС боржник жодного разу не зявився.

14.12.2016року державним виконавцем було направлено виклик боржнику із зобовязанням зявитись до відділу ДВС.

22.12.2016року боржник, ОСОБА_1, зявився до відділу ДВС та надав заяву відповідно до змісту якої встановлено, що з матеріалами виконавчого провадження він ознайомлений, місцезнаходження транспортного засобу зареєстрованого за ним на даний час йому не відомо, про кримінальну відповідальність за ст. 382 ККУ попереджений, а також встановлено, що заборгованість на користь стягувача періодично сплачує.

Державний виконавець, ОСОБА_2О,. яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.19 ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання ним зобовязань.

Крім того, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (відкритий для підписання 16 вересня 1963 року). Зокрема, стаття 33 Конституції України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР (зі змінами та доповненнями) без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію необхідності у демократичному суспільстві та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню державним виконавцем. Задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання". Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Всупереч викладеним нормам, в матеріалах подання не має жодних відомостей щодо вручення повісток боржнику, у звязку із чим відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_3 про виклик до виконавчої служби та ухилення останньої від явки до виконавчої служби, відсутні доказі на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

За таких підстав, суд вважає, що подання Лівобережного ВДВС ММУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань є не обґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, оскільки свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантується Конституцією України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України, Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Законом України Про виконавче провадження, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя________________ ОСОБА_4