Справа № 698/1056/15-ц
Провадження № 2/698/58/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 р.

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Попович Т.І.,

представника позивача Батюк В.М.,

представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника співвідповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом Катеринопільської селищної ради Черкаської області до ОСОБА_8, реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: відділ Держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області та ОСОБА_3; про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач Катеринопільська селищна рада звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що згідно її рішення від 25.10.2013 року № 28-9/VI «Про затвердження технічних документацій та проектів із землеустрою щодо встановлення (відновлення), інвентаризації земельних ділянок та передачу у власність, користування та оренду із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради» відповідачу ОСОБА_8 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1494 га з кадастровим № НОМЕР_1 із земель комунальної власності житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селище Катеринопіль по АДРЕСА_1.

10.12.2013 року Реєстраційною службою Катеринопільського районного управління юстиції відповідачу ОСОБА_8 на вказану вище земельну ділянку було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 14343605 та прийнято рішення від 10.12.2013 року № 8887641 про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0,1494 га з кадастровим № НОМЕР_1 розташовану в АДРЕСА_1.

З посиланням на висновок відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА від 24.09.2015 року № 82 позивач стверджує, що відповідач допустив порушення містобудівних норм зокрема, п.3.19 ДБН 360-92 згідно якого огорожа присадибних ділянок не повинна виступати за червоні лінії вулиці. В той час, як встановлена відповідачем огорожа виступає за червоні лінії АДРЕСА_1.

Позивач також зазначив, що внаслідок встановлення огорожі відповідачем, було перекрито доступ до громадської криниці загального користування, чим порушено права осіб, які користувалися вказаною криницею на протязі багатьох років.

Під час судового розгляду позивач заявами про уточнення позовних вимог від 27.10.2015 року № 353-02/25 (а.с.21) та від 25.11.2015 року № 398-02/25 (а.с.46) просив суд залучити до участі у якості співвідповідача Реєстраційну службу Катеринопільського районного управління юстиції, залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області, а також збільшив позовні вимоги та остаточно просить визнати незаконним та скасувати п. 1.17 рішення від 25.10.2013 року № 28-9/VI, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 від 10.12.2013 року індексний № 14343605, скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області № 8887641 від 10.12.2013 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що підставою для подання вказаного позову стало колективне звернення жителів АДРЕСА_1 у селищі Катеринопіль, про створення перешкод у користуванні криницею внаслідок приватизації земельної ділянки на якій остання розташована. Крім того, зазначила, що внаслідок недбалих дій з боку землевпорядника селищної ради, який не зазначив криницю під час складення узгоджувальної документації для приватизації, а також не повідомив селищну раду про те, що межі земельної ділянки відповідача ОСОБА_8 виходять на землі транспорту, які не підлягають приватизації, позивачем було ухвалено незаконне рішення про приватизацію земельної ділянки до складу якої входять землі транспорту. Зауважила, що подана представником відповідача нова інвентаризаційна технічна документація на житловий будинок з господарськими спорудами містить позначення про криницю, яка не була зазначена у первинній інвентаризаційній технічній документації, що особисто оглядалася представником позивача під час перевірки звернення громадян. Також зауважила, що доступ до криниці залишається перекритим забором до цього часу.

В судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі. Згідно письмового заперечення відповідача від 30.11.2015 року останній вважає, що позивач незаконно, шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог змінив підстави і предмет позову, що суперечить вимогам ст. 31 ЦПК України.(а.с.87-88). Згідно письмового заперечення від 11.12.2015 року відповідач, з посиланням на відповідність дій державного реєстратора вимогам закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стверджує, що підстави для задоволення позову відсутні та з цих питань просить відмовити позивачу у позові. У письмовому запереченні від 18.01.2016 року відповідач з посиланням на законність проведення приватизації земельної ділянки та відповідність таких дій позивача вимогам ЗК України, а також з посиланням на наявність права власності на нерухоме майно, яке розташоване на приватизованій земельній ділянці, наявності підстав для набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, через тривале користування нею та безпідставності твердження позивача про те, що криниця, яка розташована на приватизованій земельній ділянці є його власністю, просить відмовити позивачу у позові.

Крім того, представник відповідача зауважив, що криниця була викопана його родичами, ще у 1920 році і з цього часу безперервно перебуває у користуванні його родини. Надав технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 29.12.2015 року згідно якого до складу господарських споруд вказаного домоволодіння під № 6 включено колодязь.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З рішення від 25.10.2013 року № 28-9/VI «Про затвердження технічних документацій та проектів із землеустрою щодо встановлення (відновлення), інвентаризації земельних ділянок та передачу у власність, користування та оренду із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради» (пункт 1.17) вбачається, що відповідачу ОСОБА_8 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1494 га з кадастровим № НОМЕР_1 із земель комунальної власності житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селище Катеринопіль по АДРЕСА_1.(а.с.6)

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2013 року індексний № 14343605 вбачається, що його видано Державним реєстратором Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 ОСОБА_8 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1494 га з кадастровим номером НОМЕР_1), що розташована у АДРЕСА_1.(а.с.93)

З рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 про державну реєстрацію права власності від 10.12.2013 року № 8887641 вбачається, що право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована у АДРЕСА_1, було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.(а.с.92)

З свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Катеринопільською державною нотаріальною конторою 15.03.2001 року № 473 вбачається, що ОСОБА_8 успадкувала ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, у селищі Катеринопіль. При цьому вбачається, що до складу надвірних споруд вказаного будинку входять сарай, дві прибудови, літня кухня, погріб, тин, ворота, хвіртка, вбиральня. При цьому також вбачається, що серед надвірних споруд криницю не зазначено.(а.с.84)

З свідоцтва про право особистої власності від 07.03.1986 року вбачається, що згідно рішення виконкому Катеринопільської селищної ради народних депутатів від 08.01.1986 року № 1 за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 12.05.1966 року визнано право особистої власності на ? житлового будинку по АДРЕСА_1, у селищі Катеринопіль. При цьому також вбачається, що відомості про склад надвірних споруд відсутні. (а.с.85)

З колективної заяви від 19.08.2015 року адресованій голові селища Катеринопіль вбачається, що жителі вул. Набережної, у селищі Катеринопіль звернулися до селищної ради з приводу порушення їх прав на користування загальнодоступною криницею, яка розташована на приватизованій земельній ділянці поряд з домоволодінням по АДРЕСА_1.(а.с.5)

З акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 від 27.08.2015 року вбачається, що криниця має вигляд громадської, оскільки відгороджена від домоволодіння забором та знаходиться обабіч дороги на земельній ділянці, яка приватизована ОСОБА_8 Також вбачається, що у правовстановлюючих документах наданих ОСОБА_8 запис про розташування криниці на прибудинковій земельній ділянці відсутній.(а.с.7)

З акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 від 18.09.2015 року вбачається, що комісією селищної ради встановлено, що згідно червоних ліній чинного генерального плану селища Катеринопіль, розташована на вказаній земельній ділянці криниця знаходиться за визначеними червоними лініями.(а.с.8)

З висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА від 24.09.2015 року № 82 та плану забудови земельної ділянки, який є додатком 1 до вказаного висновку вбачається, що за заявою Катеринопільської селищної ради вказаним відділом було проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_8 Внаслідок обстеження встановлено, що згідно генерального плану селища Катеринопіль вул. Набережна у перерізу має становити 15 метрів, у той час, як фактично становить 8,5 метрів. При цьому власник всупереч п.3.19 ДБН 360-92 встановив огорожу, яка на три метри виступає за червону лінію АДРЕСА_1 і громадська криниця, що була біля подвір'я ОСОБА_8, тепер огороджена, та знаходиться в дворі.(а.с.10,11)

З довідки відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА від 14.12.2015 року № 121 вбачається, що генеральний план селища Катеринопіль розроблено в 1973 році та затверджено рішенням облвиконкому від 31.07.1973 року.(а.с.94)

З генерального плану селища Катеринопіль вбачається, що довжина поперечного перерізу вул. Набережна повинна складати 15 метрів.(а.с.95,96)

В судовому засіданні начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Катеринопільської РДА ОСОБА_11 підтвердив обставини встановлені у висновку від 24.09.2015 року № 82. Зазначив, що згідно генерального плану селища Катеринопіль вул. Набережна є об'їзною автомобільною дорогою і тому має збільшену довжину поперечного перерізу - 15 метрів. Зауважив, що генеральний план селища Катеринопіль є затвердженим належним чином і залишається чинним до цього часу. Пояснив, що спірна криниця фактично розташована на землях транспорту, оскільки згідно державних будівельних норм у населених пунктах ширину смуги відведення для автомобільної дороги, яка проходить через населений пункт, необхідно приймати в межах червоних ліній. Крім того, пояснив, що відповідно до вимог Земельного кодексу України невідповідність місця розташування об'єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що користувалася спірною криницею, яка розташована біля домоволодіння по АДРЕСА_1 з 1973 року. Весь час користування криниця була загально доступною і за час її користування ніколи ні огороджувалася. Також пояснила, що вода у криниці є єдиною питною водою на їх кутку, оскільки інші свердловини, в тому числі і та, що є в неї особисто, містять у собі технічну воду. Крім того, пояснила, що догляд за криницею здійснювався за рахунок коштів, які збиралися жителями вул. Набережна. Зокрема, в останнє на чистку криниці збирали гроші та чистили криницю у 2012 році. Додатково пояснила, що проблеми з користуванням криницею виникли у 2015 році, коли під час посухи понизився рівень води і почалися сперечання з власником домоволодіння по АДРЕСА_1, який використовував воду для поливу городу, в той час, як інші користувачі брали воду лише для пиття. Зазначила, що доступ до криниці було повністю перекрито 27.08.2015 року і з цього часу жителі вулиці не мають доступу до води, при цьому значна частина з них взагалі не має власних колодязів, чи свердловин.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_12 пояснив, що розташована біля домоволодіння по АДРЕСА_1 криниця весь час була загальнодоступною. Вперше, він особисто брав участь у чистці криниці, ще в 1959 році. Також пояснив, що у 1964 році за рахунок коштів жителів АДРЕСА_1 у криницю було встановлено бетонні кільця. В подальшому він особисто влаштував біля криниці металеву лавку для відер та ремонтував корбу.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок ОСОБА_13 пояснила, що користувалася спірною криницею біля домоволодіння по АДРЕСА_1 до 27.08.2015 року. Також пояснила, що до приватизації земельної ділянки, на якій розташована криниця жодного спору з приводу користування криницею не було. Крім того, повідомила, що її батьки проживали на цій вулиці з 1931 року і вони розказували їй, що весь час криниця була загальнодоступною і утримувалася за рахунок коштів жителів вулиці. Пояснила, що у 2012 році жителі АДРЕСА_1 зібрали 600 гривень на чистку вказаної вище криниці і чоловік, який чистив криницю повідомив їм, що криниця розташована у виключно вдалому місці і такої води як в ній, не має ніде поруч.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, дали показання в цілому аналогічні з показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_13

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що проживає на АДРЕСА_1 з 2000 року і є сусідом ОСОБА_8 по межі. Також повідомив, що жодних претензій щодо визначення межі між їх земельними ділянками він не має. Щодо криниці біля домоволодіння по АДРЕСА_1 може пояснити, що до кінця літа 2015 року криниця була відкрита для всіх.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що проживає на АДРЕСА_1 з 1985 року і є сусідкою ОСОБА_8 по межі. Також повідомила, що жодних претензій щодо визначення межі між їх земельними ділянками вона не має. Пояснила, що до закриття криниці біля домоволодіння по АДРЕСА_1 користувалася нею і їй відомо, що спори щодо користування криницею виникли влітку 2015 року внаслідок зменшення рівня води.

Оцінюючи вищенаведені показання свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, суд вважає їх достовірними, оскільки вони послідовні, докладні, не містять протиріч по суті повідомлених обставин та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2. ст. 71 ЗК до земель дорожнього господарства належать землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, тунелями, транспортними розв'язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме: а) паралельні об'їзні дороги, поромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючі з'їзди…

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування….

Відповідно до ч. 4. ст. 83 ЗК до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту…

Відповідно до ч. 1,2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Відповідно до Державних будівельних норм України (ДБН В.2.3-16:2007 Норми відведення земельних ділянок для будівництва (реконструкції) автомобільних доріг) п. 1.7 ширину смуги відведення для автомобільної дороги, яка проходить через населений пункт, необхідно приймати в межах червоних ліній.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд відкидає як безпідставне твердження відповідача про допущені позивачем процесуальні порушення, що стосуються зміни предмету та підстав позову на стадії судового розгляду, оскільки по-перше, заява про уточнення позовних вимог була подана позивачем до початку розгляду справи по суті, по-друге, змістом вказаної заяви позивача була не зміна предмету і підстав позову, а лише збільшення розміру позовних вимог, яке згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України дозволяється протягом усього часу розгляду справи. Також суд відкидає як безпідставне твердження відповідача про наявність в нього права власності на спірну криницю, оскільки жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували вказане твердження суду не надано. З огляду на наведене, суд визнає безпідставним включення спірної криниці до технічного паспорту житлового будинку по АДРЕСА_1 за наслідками інвентаризації проведеної під час судового розгляду 29.12.2015 року. (а.с.134-138). Крім того, суд відкидає твердження відповідача про законність проведення приватизації, оскільки таке твердження є необґрунтованим і спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки визнає, що при ухваленні рішення про передачу земель комунальної власності позивач, разом із земельною ділянкою, яка підлягає приватизації, незаконно передав відповідачу у приватну власність землі автомобільної дороги, які не можуть передаватись у приватну власність. При цьому вказані дії позивача призвели до порушення цивільних прав жителів АДРЕСА_1, оскільки огородження відповідачем приватизованої згідно вказаного вище рішення земельної ділянки, призвело до неможливості користування загальнодоступною криницею вказаними особами.

Таким чином, судом встановлено, що рішення Катеринопільської селищної ради від 25.10.2013 року № 28-9/VI (п.1.17) «Про затвердження технічних документацій та проектів із землеустрою щодо встановлення (відновлення), інвентаризації земельних ділянок та передачу у власність, користування та оренду із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради» є правовим актом індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, яке суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права окремих осіб, а отже підлягає скасовуванню в судовому порядку відповідно до ст.21 ЦК України.

У зв'язку із скасуванням рішення Катеринопільської селищної ради від 25.10.2013 року № 28-9/VI (п.1.17) свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.12.2013 року індексний № 14343605 підлягає визнанню недійсним та скасуванню, оскільки вказане рішення було правовою підставою для видачі зазначеного свідоцтва, а отже, воно є похідним від вказаного рішення.

З цих же підстав, підлягає скасуванню рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 від 10.12.2013 року № 8887641.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст.10,11,14,15,60, 209, 212 - 215, 256 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Катеринопільської селищної ради Черкаської області до ОСОБА_8, реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: відділ Держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області та ОСОБА_3; про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1.17 рішення Катеринопільської селищної ради від 25.10.2013 року № 28-9/VI «Про затвердження технічних документацій та проектів із землеустрою щодо встановлення (відновлення), інвентаризації земельних ділянок та передачу у власність, користування та оренду із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради» в частині оформлення права приватної власності на земельну ділянку площею 0,1494 га з кадастровим № НОМЕР_1 із земель комунальної власності житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 за ОСОБА_8.

Скасувати рішення № 8887641 від 10.12.2013 року Державного реєстратора Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка призначенадля будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована у АДРЕСА_1.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1494 га з кадастровим номером НОМЕР_1), що розташована у АДРЕСА_1, серії НОМЕР_2 видане 10.12.2013 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_8.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Катеринопільської селищної ради Черкаської області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Баранов О.І.