Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., КадєтовоїО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її син ОСОБА_6. У встановлений законом строк позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті сина. 12 вересня 2015 року позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом і в цей же день отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж, що знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Крім позивача спадкоємцем після померлого є його дочка ОСОБА_5 яка у передбачений строк заяви про прийняття спадщини не подавала, але є такою, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця була неповнолітньою.

ОСОБА_5 заперечує право позивача на майно після смерті спадкодавця. Вказаний гараж ОСОБА_6 збудував на законних підставах ще в 1996 році.

На підставі викладеного, позивач просить визнати за нею право власності за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 1/2 частку гаража по АДРЕСА_1.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спадкодавцю під будівництво гаража виділено земельну ділянку площею 24 кв м., однак гараж був побудований площею 32,6 кв.м.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6 (а. с. 4).

В передбачений законом строк ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_6

Постановою нотаріуса від 12 вересня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, оскільки вказане майно не було належним чином зареєстроване, (а.с.15)

Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів від 9 лютого 1995 року № 50 надано дозвіл ОСОБА_6 на будівництво гаража по АДРЕСА_2 із закріпленням за ним земельної ділянки площею 24 кв м. (а. с. 6,7)

Відповідно до довідки Уманського виробничого відділу комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» № 1924 від 31 серпня 2015 року, станом на 01 січня 2013 року право власності на гараж по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а. с. 11).

Судами встановлено, що з технічного паспорта на гараж по АДРЕСА_1 (а. с. 12, 13) виготовленого 21 серпня 2015 року, площа гаража складає 32,6 кв м.

За змістом статті 86 ЦК УРСР, діючого на час виникнення правовідносин, право власності має такі обов'язкові складові як володіння, користування і розпорядження. Відсутність хоч одного із вказаних складових є відсутністю права власності.

Відповідно до частини 1, 3 статті 105 ЦК УРСР, діючого на час виникнення правовідносин, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Таким чином вказаною нормою обмежена одна із складових права власності, що по суті вказує, що на таке майно не набувається право власності.

Відповідно до п.1 частини 1 статті 10 ЗК України, діючого на час виникнення правовідносин, до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 67 ЗК України, діючого на час виникнення правовідносин, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Згідно частини 1 статті 116 ЗК України, діючого на час виникнення правовідносин, самовільно зайняті земельні ділянки повертаються за їх належністю без відшкодування затрат, проведених за час незаконного користування. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель і споруд, провадиться підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які самовільно зайняли земельні ділянки, або за їх рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), встановили, щоспадкодавцю ОСОБА_6 був наданий дозвіл на будівництво гаража на земельній ділянці площею 24 кв м., а не на 32,6 кв м. як ним фактично було побудовано, і земельна ділянка вказаного розміру йому не виділялась, а тому відповідно у нього не виникло право власності на дане майно. Оскільки судами встановлено, що на час смерті спадкодавця спірний гараж останньому не належав, тому позовні вимоги про визнання права власності на вказане майно не підлягають задоволенню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова