Справа № 759/2823/16-ц С
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг в інтересах ОСОБА_6 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа: Житлово-експлуатаційна контора №2 про визначення порядку користування квартирою, поділ особового рахунку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа: Житлово-експлуатаційна контора №2 про визначення порядку користування квартирою, поділ особового рахунку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 7 грудня 2004 року, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в рівних частках.

27 січня 2012 року ОСОБА_7 на підставі договору дарування подарувала свою Ѕ частку квартири позивачу ОСОБА_6

На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані мати та брат позивача. Крім цього, зазначає, що в квартирі проживає співмешканка брата ОСОБА_8 та квартирант, якого брат вселив без її дозволу до квартири.

Сама ж позивач в квартирі не зареєстрована, оскільки з 17 липня 1990 року разом з сім'єю проживає на території РФ, проте є законним співвласником квартири та належним виконує обов'язки щодо утримання майна, що підтверджується переказами грошових коштів на ім'я її матері для сплати комунальних платежів.

Між сторонами постійно виникають непорозуміння і сварки щодо витрат на сплату комунальних платежів, адже відповідач ОСОБА_4 не є працевлаштованим, витрат на утримання своєї частки майна не несе. Такі платежі здійснює позивач. Згоди на розподіл особових рахунків та розподіл оплати за комунальні послуги між сторонами не досягнуто.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа: Житлово-експлуатаційна контора №2 про визначення порядку користування квартирою, поділ особового рахунку.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши в користування: ОСОБА_6 житлову кімнату площею 13, 8 кв.м.; ОСОБА_4, ОСОБА_7 житлові кімнати площею 10,5 кв.м. та 13,7 кв.м., інші приміщення квартири залишено у спільному користуванні сторін у справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі послалася на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, посилається на те, що суд безпідставно не задовольнив його клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи Святошинським районним судом м. Києва за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору дарування квартири недійсним, провадження у якій відкрито 8 лютого 2016 року.

В свою чергу не погоджуючись, з рішенням суду ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог про поділ особових рахунків та в цій частині ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі послалась на порушення судом норм матеріального права.

В судове засідання ОСОБА_4, ОСОБА_7, представник третьої особи не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.176,178), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 слід відхилити з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині встановлення порядку користування спірною квартирою, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не визнає за позивачем ОСОБА_6 право власності на спірну квартиру, чинить позивачці перешкоди у користуванні житлом, згоди щодо користування спільним майном сторони не досягли, а тому позивачці ОСОБА_6 підлягає виділенню у користування кімната площею 13,8 кв.м., яка відповідачами не зайнята. Крім того, приймаючи рішення про виділення у користування відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 кімнат площею 10,5 кв.м. та 13,7 кв.м., суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі постійно проживають в квартирі, між ними склався порядок користування приміщеннями квартири, а тому розподіл кімнат між ними є зайвим.

Проте, погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим - рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Установлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є співвласникамми квартири АДРЕСА_2, їх частки у праві власності на цю квартиру є рівними.

ОСОБА_4 належить право на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане згідно з розпорядженням Святошинської районної у м.Києві ради № 2820 від 7 грудня 2004 року (а.с.15).

ОСОБА_6 належить право на 1/2 частину спірної квартири на підставі договору дарування, укладеного 27 січня 2012 року між нею та ОСОБА_7 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (а.с.13-14).

Спірна квартира складається із трьох кімнат, жилою площею 10,5 кв.м., 13,8 кв.м., 13,7 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору площею 8,5 кв.м., комір площею 1,1 кв.м. та 1,5 кв.м.. Загальна площа квартири становить 61,3 кв.м. (а.с.10-12).

У спірній квартирі зареєстровані та фактично проживають відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_6 в квартирі не зареєстрована, квартирою не користується, з 1990 року постійно проживає на території іншої держави.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положення цієї статті свідчать про те, що 1) встановлення порядку користування майном можливе саме між співвласниками цього майна; 2) первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість; 3) встановлення порядку користування майном на підставі рішення суду можливо при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками.

За таких обставин, врахування судом першої інстанції при вирішенні питання про встановлення порядку користування житлом інтересів ОСОБА_7, який не належить право власності на будь-яку частку спірної квартири, суперечить вимогам закону.

Крім того, установлено, що ОСОБА_6 спірною квартирою не користується, хоча є власником її 1/2 частини.

Враховуючи, що спірна квартира не є постійним місцем проживання позивачки ОСОБА_6, належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості співвласників домовитися про порядок володіння та користування спільною квартирою у передбаченому ст.ст.10, 60 ЦПК України порядку не надано, - відсутні підстави вважати, що права позивачки ОСОБА_6 щодо здійснення її права спільної часткової власності порушені.

Самі по собі посилання позивача на те, що, ОСОБА_6 позбавлена можливості користуватися квартирою, спростовуються її поясненнями та поясненнями її представника про те, що позивач періодично, безперешкодно проживає у квартирі, приїжджаючи в Україну.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначає, що підставою звернення позивача до суду є те, що між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 як співвласниками квартири існує спір щодо встановлення порядку сплати комунальних платежів, згоди на розподіл особових рахунків та розподіл оплати за комунальні послуги між співвласниками квартири не досягнуто.

Отже, між сторонами фактично існує спір щодо порядку утримання спільного майна, що відповідно до положень ст.358 ЦК України не може бути підставою для задоволення вимог про встановлення конкретного порядку користування житлом.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову про встановлення порядку користування спільною квартирою не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального права. За таких обставин рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В той же час, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поділ особових рахунків є обґрунтованим, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом.

Згідно зі ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

Частка ОСОБА_6 у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 визначена і відповідно до своєї частки позивач має нести витрати по утриманню спільного майна, для чого поділу особових рахунків не потребується..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг в інтересах ОСОБА_6, - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14 червня 2016 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: