Справа № 362/1086/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/4025/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 13.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілов О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Моторне транспортне страхове бюро України, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березня 2016 року позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів в рахунок відшкодування завданої йому, внаслідок вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди, матеріальної шкоди в сумі 22993,67 грн.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що 26 серпня 2012 року о 21 год. 30 хв., на а/д Київ-Одеса М-05 31 км+250 м., сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Форд», державний номер 92-574 КН, що належить ОСОБА_3, автомобіля «УАЗ-962», державний номер АІ 1264СК, що належить Васильківській центральній районній лікарні, автомобіля «Опель», державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу.

Постановами суду водія автомобіля «Форд» д.н.з. 92-574 КН ОСОБА_3 та водія автомобіля «УАЗ-3962», і.н.з. АІ 1264 СК ОСОБА_4 визнано винними у ДТП, що сталася 26.08.2012 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із висновком, наведеним у рішенні, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначив, що рішення є незаконне та не обгрунтоване, так, як пропущений ним строк позовної давності сплив, під час розгляду справи в Дарницькому районному суді м. Києва, тому дане рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області ухвалене без усебічної, повної та обєктивної оцінки доказів по справі з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 26 серпня 2012 року о 21 год. 30 хв., на а/д Київ-Одеса М-05 31 км+250 м., сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Форд», державний номер 92-574 КН, що належить ОСОБА_3, автомобіля «УАЗ-962», державний номер АІ 1264СК, що належить Васильківській центральній районній лікарні, автомобіля «Опель», державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу.

Згідно з постановою Васильківського міськрайонного суду від 13 вересня 2012 року по адміністративній справі № 1008/5436/12 (провадження № 3/1008/1846/12), відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме, за вчинення 26 серпня 2012 року дорожньо-транспортної пригоди під час якої зіткнувся з автомобілем під керуванням позивача.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: Моторне транспортне страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вимоги позивача задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 4869,44 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в дохід держави судові витрати в розмірі 511,56 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того що, позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до положень п.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, з урахуванням дати вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, під час якої був пошкоджений автомобіль позивача та йому була заподіяна шкода, 26 серпня 2012 року, строк позовної давності по зазначеній цивільній справі сплив 27 серпня 2015 року, тоді як до суду позивач звернувся лише у березнем 2016 року.

За матеріалами справи вбачається, що матеріальна шкода позивачеві була заподіяна під час дорожньо-транспортної пригоди при ДТП внаслідок зіткнення з двома автомобілями під керуванням відповідача та громадянина ОСОБА_4, відповідальність якого була застрахована в НАСК «Оранта» з якої було стягнуто рішенням Апеляційного суду м. Києва завдану шкоду позивачу.

Таким чином, відповідач та ОСОБА_4 оскільки заподіяли позивачеві шкоду не внаслідок вчинення спільних дій, вони не є спільними боржниками в порозумінні положень ч.2 ст.264 ЦК України, а тому, відповідають за її спричинення кожний окремо.

За правилами ч. 2 ст. 264 ЦК України, встановлює, що перебіг позовної давності переривається пред'явленням позову до однієї особи, якщо предметом позову є лише частина вимоги. З викладеного випливає можливість подовження строку позовної давності шляхом пред'явлення лише частини вимоги, якщо за характером відповідного зобов'язання припускається можливість виокремлення такої частини.

У звязку з чим, звернення позивача до суду з позовом до страхової компанії «Оранта», де була застрахована відповідальність водія ОСОБА_4, за захистом своїх майнових прав, тобто частко своїх вимог, не переривала позовної давності до вимог відповідача ОСОБА_3.

Отже Колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції, перевіривши коли у позивача виникло право на звернення до суду дійшов вірного висновку, що посилання позивача про недопустимість застосування строку позовної давності у звязку з її перериванням, у відповідності до положень ч.2 ст.264 ЦК України, через його звернення до іншого суду з частиною позовних вимог до іншого боржника - іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди не заслуговує на увагу, оскільки є необґрунтованим.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: