У Х В А Л А

14 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду.

Відстрочено виконання рішення Рівненського міського суду від 24 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в частині виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із квартири загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., зі всіма невід'ємними їй приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, із зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Рівне без надання іншого житла та в порядку ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" на час дії Закону України від 3 червня 2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

У поданій апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" покликається на порушення місцевим судом норм процесуального права.

Вказує, що зі змісту ст. 373 ЦПК України вбачається, що відстрочка виконання рішення можлива за наявності підстав, що утруднюють його виконання і застосовується у виняткових випадках.

Заявником не зазначено, які саме докази та обставини свідчать про те, що виконання рішення суду в частині виселення відповідачів із іпотечної квартири є неможливим.

Місцевий суд не дослідив наявності обставин, які могли б бути підставою для відстрочки виконання рішення в частині виселення.

Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не передбачено відстрочку виконання рішення суду про виселення осіб із житлових будинків, які є предметом _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/14806/14-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/787/1302/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_7

іпотеки і на які звернуто стягнення рішенням суду.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду в частині виселення відповідачів.

Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити заявнику у відстрочці виконання рішення Рівненського міського суду від 24 листопада 2015 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 24 листопада 2015 року задоволено позов публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з п. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається із матеріалів справи, квартира, щодо якої у даній справі заявлена вимога про звернення стягнення є постійним місцем проживання ОСОБА_3 та його сім"ї і є єдиним їхнім житлом.

Відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку", задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки включає в себе, поміж іншого, такі складові: звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення мешканців, реалізація предмета іпотеки. Таким чином, правовідносини, пов'язані з виселенням можуть бути застосовані на стадії примусового виконання судового рішення, оскільки є похідними від передбаченої цим Законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на вищевикладене, під час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може відбуватися як звернення стягнення на предмет іпотеки, так і примусове виселення мешканців з квартири.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що виконання рішення у даній справі про примусове виселення мешканців з квартири може бути відстрочено на підставі Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" до моменту втрати чинності вказаним Законом.

За наведених обставин, посилання банку в апеляційній скарзі на відсутність підстав передбачених ст. 373 ЦПК України для відстрочки виконання судового рішення, є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального законодавства, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_8 ОСОБА_7

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2