У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Орджінікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалось на те, що 11 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит «Розстрочка» в сумі 1 748 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2008 року, з ОСОБА_3 стягнена заборгованість у розмірі 5 299,77 грн.

Оскільки відповідач не виконує умови договору та судовий наказ, банк просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість, що утворилась станом на 3 грудня 2014 року, у розмірі 39 326,19 грн, також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частка), 1 966,31 грн - штраф (процентна складова), а всього стягнути 41 792,50 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати заочне рішення Орджінікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 11 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 1 748 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 8 листопада 2007 року.

Судовим наказом, виданим 22 грудня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області, з ОСОБА_3 стягнено 5 299,77 грн, а саме: 1 748 грн - заборгованості за кредитом, 2 713,57 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 838,20 грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також судові витрати у розмірі 41,50 грн.

Судовий наказ набрав законної сили 1 січня 2009 року.

Дані про його виконання у справі відсутні.

Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, загальна сума заборгованість ОСОБА_3 за кредитом згідно кредитного договору від 11 січня 2007 року станом на 3 грудня 2014 року становить 39 326,19 грн та складається із: 13 192,67 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 31 433,29 грн, 500 грн - штрафу (фіксована частина) та 725,44 грн - штрафу (процентна складова), а всього 41 792,50 грн.

У розрахунок суми заборгованості не включена заборгованість, що було стягнена судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області 22 грудня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що строк кредитного договору закінчився, судовим наказом від 22 грудня 2008 року кредитна заборгованість стягнена, отже договірні відносини між сторонами припинені і проценти за користування кредитом, пеня та комісія банком нараховуватись не можуть, а вимог на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов'язань позивач не заявляв.

Проте такі висновки судів попередніх інстанцій є передчасними.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, на що суди уваги не звернули.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, укладеним 11 січня 2007 року, яка утворилась станом на 3 грудня 2014 року, при цьому просив врахувати суму, стягнену судовим наказом, виданим Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області 22 грудня 2008 року, та стягнути штрафні санкції на невиконання грошового зобов'язання.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та не з'ясував наявну суму заборгованості за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, на вищезазначене уваги не звернув, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, безпідставно не взяв до уваги та не перевірив у достатньому обсязі доводів апеляційної скарги.

Таким чином, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості; зазначені порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити справу.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Орджінікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова