СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2416/16-ц
Провадження № 2/306/1047/16
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

27.12.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря Дешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІСНАБ", третя особа: сектор з питань державної реєстрації Свалявської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТзОВ "МЕДІСНАБ", третя особа: сектор з питань державної реєстрації Свалявської РДА про усунення перешкод у користуванні майном.

Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що вона являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 (за свідоцтвом про право на спадщину). Під час неодноразових викликів позивача до Свалявської ОДПІ та візитів до позивача податківців - з'ясувалося, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано ТзОВ "МЕДІСНАБ" (у зв'язку зі зміною місця знаходження юридичної адреси з м. Київ на Закарпатську область). Ніяких договорів оренди позивач з ТзОВ "МЕДІСНАБ" не укладала, дозволу на реєстрацію за своєю адресою позивач не давала, фактично за вищевказаною адресою посадові особи ТзОВ не знаходяться і ніколи не знаходилися, майно відсутнє та діяльність не проводиться. У зв'язку з цим, позивач вважає, що відомості внесені до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є недостовірними, порушують її права як власника будинку, а тому просить суд усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 майном за адресою: АДРЕСА_1 які вчиняє ТзОВ "МЕДІСНАБ", шляхом скасуваня записів в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме запису № 00060077 від 29.08.2016 року по ТзОВ "МЕДІСНАБ" та всіх наступних наявних у витягу з ЄДР записів.

В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву (вх. № 9141 від 05.12.2016 року) про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення (а.с. 24).

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у відсутності не надавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечив щодо заочного розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів, провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України - якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) та доходить слідуючого висновку.

ПЛЕНУМ ВИЩОГО спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 року " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" п.2 роз'яснив, що:

"Спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном".

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог.

При оцінці доказів, суд виходить із вимог Закону щодо їх належності та допустимості (ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування).

Відповідно до ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ:

Згідно інформаційної довідки № 73827726 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої від 24 листопада 2016 року - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМО 154054 від 23 жовтня 2009 року, виданого Свалявською державною нотаріальною конторою (відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з Державного реєстру іпотек, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відсутні). (а.с. 6-7).

З доданих до позову доказів (а.с. 8 - 20) судом встановлено, що через зміну місцезнаходження юридичної адреси (особи) за адресою: АДРЕСА_1 20 травня 2016 року зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДІСНАБ" (ідентифікаційний код 40496282), засновником якого є ОСОБА_2.

ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:

ПЛЕНУМ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на засіданні 21 грудня 2012 року роз'яснив, що:

"Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом".

Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до норм ст. 124 Коституції України - юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, беручи до уваги, що ОСОБА_1 є власником будинку, беручи до уваги, що договорів оренди позивач з ТзОВ "МЕДІСНАБ" не укладала, дозволу на реєстрацію за своєю адресою - не давала, а також зважаючи, що іншого способу усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 майном у позивача, крім судового - немає, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним, обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 58, 59, 60, 64, 208, 212, 213, 215, 292, 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 386, 391 ЦК України, суд , -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 майном за адресою: АДРЕСА_1 які вчиняє ТзОВ "МЕДІСНАБ" ().

Скасувати записи в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме запис № 00060077 від 29 серпня 2016 року по товариству з обмеженою відповідальністю "МЕДІСНАБ" ().

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.М.Жиганська