Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій, треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 04 травня 2015 року з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем ЗІЛ-131, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його автомобіль ВАЗ-211340 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

ПрАТ «СК «ВУСО», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗІЛ-131, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сплатила йому страхове відшкодування в розмірі 5 664,67 грн, а відповідач сплатив 1 000,00 грн франшизи.

Ураховуючи, що фактичний розмір завданої йому майнової шкоди становить 13 958,30 грн, позивач просив стягнути з відповідача, як власника транспортного засобу на свою користь 7 293,63 грн різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 6 493,63 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 04 травня 2015 року у м. Шостка Сумської області з вини водія ОСОБА_5, який керував транспортним засобом «ЗІЛ131 Н», державний номерний знак НОМЕР_1, який знаходиться на балансі Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій, та транспортного засобу «ВАЗ 211340», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗІЛ 131 Н», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 серпня 2014 року ПрАТ «СК «ВУСО», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб 50 000 грн.

ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 6 664,67 грн.

ОСОБА_4 самостійно провів відновлювальний ремонт автомобіля на який витратив 13 958,30 грн, що підтверджується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки страхової виплати не вистачило для відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, тому Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій повинен сплатити ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Крім того, є правильними висновки судів в частині визначення розміру матеріальної шкоди, щодо взяття до уваги фактично витрачених позивачем коштів на ремонт автомобіля, що підтверджується відповідними доказами. При цьому Міжрегіональним центром швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій вказані докази не були спростовані та не заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко
Г.І. Мостова