Справа № 539/1232/16-ц
13 липня 2016 року Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.
при секретарі Мирна Т.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ВДВС Лубенського МРУЮ про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та звільнення майна з-під арешту,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ВДВС Лубенського МРУЮ про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 26.03.2014 року є власником квартири АДРЕСА_1. У даній квартирі знаходиться належне йому на праві власності різне рухоме майно.
На час проведення опису він, як власник квартири та даного описаного рухомого майна , не був присутнім , про факт проведення виконавчої дії дізнався від дочки ОСОБА_3, яка є боржником у виконавчому провадженні.
ОСОБА_3 була присутня під час проведення опису майна та повідомляла державного виконавця, що воно їй не належить та ніякого відношення вона до нього не має.
Внесення майна до акту опису та накладення на нього арешту порушує його права , як власника даного майна.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, направив на адресу суду заяву у якій прохав розглядати справу без його участі та не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли.
Представник третьої особи ВДВС Лубенського МРУЮ в судове засідання не зявився, третя особа була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
Тому, враховуючи, що позивач надав згоду на проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідачів, суд вважав за необхідне проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, позивача та представника третьої особи.
У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно договору дарування від 26.03.2014 року є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивачем право власності на дану квартиру зареєстроване 26.03.2014 року.
У даному акті від 30.07.2015 р. боржником ОСОБА_3 зазначено, що у даній квартирі вона не проживає, квартира їй не належить, до даного майна відношення не має.
Представником позивача на попередньому судовому засіданні надано до суду документи, що підтверджують право власності позивача на частину описаного та арештованого державним виконавцем рухомого майна, а саме стіл і 4 стільці (чек від 19.12.2011 р.), мякий куточок (чек від 27.05.2010 р.), спальня біла , стіл (чек від 10.01.2011 р.), стінка (чек від 21.11.2010 р.), мякий куток (чек від 23.05.2011 р.), шафа купе (чек від 5.07.2012 р.)., кухня (чек від 23.09.2003 р.)., телевізор LG (чек від 11.10.2012 р.).
Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року «Про судову практику у справах про виключення майна з опису» відповідачами у таких справах суд притягує особу, в інтересах якої накладено арешт на майно і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Враховуючи, що відповідачі є сторонами у виконавчому провадженні, у якому було накладено арешт на спірне майно , суд вважає , що вони є належними відповідачами у даній справі.
З урахуванням того, що позивач був власником квартири станом на час накладення арешту на спірне рухоме майно, що знаходиться у ній, та залишається її власником на даний час, надав докази про придбання частини арештованого майна, відповідачами ж не надано суду доказів того, що спірне майно належить боржнику , також матеріали справи на містять доказів того, що боржник ОСОБА_3 мала право на користування нерухомим майном - квартирою, у якій було описане спірне рухоме майно , суд вважає, що накладення арешту на спірне майно порушує права позивача, як його власника , а тому підлягають задоволенню вимоги щодо визнання права власності на дане майно та звільнення його з під арешту.
Разом із тим, суд вважає, що підстави для виключення цього майна з акту опису від 30.07.2015 року відсутні, оскільки ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження, що регулює дані правовідносини, такої можливості не передбачає, тому вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218, 225-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ВДВС Лубенського МРУЮ про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Розяснити відповідачам, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 Ю. А.