Єдиний унікальний номер 341/1354/16-ц
Номер провадження 2/341/626/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Галицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, та моральної шкоди

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення боргу, та моральної шкоди. В подальшому під час розгляду справи, відмовився від позовної вимоги, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

Свою позовну заяву мотивував тим, що 16 грудня 2014 року між ним та відповідачем виникла фінансова заборгованість, внаслідок допущення останньою недостачі в магазині по вул. Церковній в смт.Більшівці, Галицького району Івано-Франківської області, який належить позивачу, де відповідач працювала, на підставі трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність.

Сума недостачі грошових коштів складає 64 000 грн. (шістдесят чотири тисячі грн.), з якою відповідач визнала половину та згідно усної домовленості зобовязалась повернути 32000 тис. грн. на підтвердження чого відповідачем було написано та передано позивачу написану власноручно розписку.

Станом на 16 грудня 2014 року ОСОБА_5 офіційно працювала у магазині роздрібної торгівлі котрий належить позивачу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили суд про задоволення даного позову.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, та просили суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи вислухавши сторін судом встановлено, що 16 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем виникла фінансова заборгованість, внаслідок допущення останньою недостачі в магазині по вул. Церковній в смт. Більшівці, Галицького району Івано-Франківської області, який належить позивачу, де відповідач працювала, на підставі трудового договору та договору про повну матеріальну відповідальність.

Сума недостачі грошових коштів складає 64 000 грн. (шістдесят чотири тисячі грн.), з якою відповідач визнала половину та згідно усної домовленості зобовязалась повернути 32000 тис. грн. на підтвердження чого відповідачем було написано та передано позивачу написану власноручно розписку.

Станом на 16 грудня 2014 року ОСОБА_5 офіційно працювала у магазині роздрібної торгівлі котрий належить позивачу.

Беручи до уваги вищенаведене суд вважає, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до п.17 «Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду заподіяну установі, підприємству, організації» затвердженого указом Президії Верховної ради УРСР № 29 для звернення адміністрації підприємства, установи, організації в суд у питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, застосовуються строки, встановлені статтею 90 Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про працю. Ті ж строки застосовуються і при зверненні в суд вищестоящого в порядку підлеглості органу або прокурора. В разі пропущення з поважних причин установлених строків суд може поновити ці строки.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В ч.4 ст. 267 ЦК України йдеться сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

А тому оскільки фінансова заборгованість(матеріальна шкода) виникла 16 грудня 2014 року на що вказує сам Позивач, а позовна заява була подана 25.07.2016 року, відповідно строк в 1 рік для предявлення позову минув, а тому слід відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 267,233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Д. Максимчин