У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4. звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 31 серпня 1997 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював на різних посадах, а 21 квітня 2004 року звільнено з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 березня 2011 року його було поновлено на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 31 жовтня 2011 року рішення районного суду від 23 березня 2011 року скасовано, у задоволенні його позову відмовлено. При цьому згоду на його звільнення було надано протоколом президії профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства «Азовмаш» від 26 жовтня 2011 року, тобто після звільнення його з роботи.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 вважав звільнення незаконним, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період з 21 квітня 2004 року до 26 жовтня 2011 року в розмірі 131 498 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4., суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позов не ґрунтується на вимогах трудового законодавства, позивачу судовим рішенням, що набрало законної сили, відмовлено у поновленні на роботі, а іншим преюдиційним рішенням суду від 5 травня 2014 року відмовлено у позові до Первинної профспілкової організації публічного акціонерного товариства «Азовмаш» про визнання недійсним протоколу засідання президії профспілки від 26 жовтня 2011 року, яким надано згоду на його звільнення (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Разом з тимобставини, на які позивач посилається, як на підставу позову, ним не доведені, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель В.А. Черненко