Справа № 369/8405/14-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т.В,
Провадження № 22-ц/780/3359/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 11.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову вказувала, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 квітня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_6 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно.

За судовими рішеннями відповідач мав сплачувати аліменти починаючи з 17 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів без поважних причин.

Згідно з довідкою-розрахунком від 31.08.2014 року, відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ, була нарахована боржнику сума боргу аліментів в розмірі 15 741,08 грн.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно просила, стягнути з відповідача на її користь суму боргу по аліментам в розмірі 15 741,08 грн. та неустойку в розмірі 1 297 774,42 грн., а всього 1 313 515,50 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам закрито.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року позов про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 6 783,59 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду позивачка, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (частина перша). Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга).

Згідно правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що батьками неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 квітня 2013 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_8. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх доходів громадян, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 17 жовтня 2012 року.

На виконання вказаного рішення 25 жовтня 2013 року видано виконавчий лист №2-3710/12, який був поданий позивачкою для примусового виконання до відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області.

На виконання запиту суду ВДВС Києво-Святошинського РУЮ було надано до суду копію матеріалів виконавчих проваджень № 41222883 та № 47568772.

Згідно довідки-розрахунку від 16.01.2016 року заборгованість по аліментам відповідно до виконавчого листа № 2-3710/12, виданого 25.10.2013 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області, що міститься в матеріалах виконавчого провадження у відповідача виникла з жовтня 2012 року і складає 10 808,36 грн.

Виходячи з вищенаведеного, місцевим судом було проведено наступні розрахунки:

За 2012 рік нараховано аліментів на суму 1977,78 грн., сплачено аліментів 0 грн., заборгованість за 3 місяці становить 1977 грн., пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 3 місяці (119,35 грн. + 238,80 грн. + 246,76 грн.) становить 604,91 грн.

За 2013 рік нараховано аліментів на суму 8 461,08 грн., сплачено аліментів 1200 грн., заборгованість за 12 місяців становить 8 461,08 грн., пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 12 місяців (280,47 грн. + 253,33 грн. + 280,47 грн. + 271,43 грн. + 280,47 грн. + 271,43 грн. + 280,47 грн. + 280,47 грн. + 108,90 грн. + 112,53 грн. + 108,90 грн. + 41,56 грн.) становить 2570,40 грн.

За 2014 рік нараховано аліментів на суму 6 499,64 грн., сплачено аліментів 6000 грн., заборгованість за 12 місяців становить 6 499,64 грн. , пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 12 місяців (76,2 грн. + 68,83 грн. + 76,2 грн. + 73,75 грн. + 298,19 грн. + 301,13 грн. + 311,16 грн. + 311,16 грн. + 115,74 грн. + 119,60 грн. + 115,74 грн. + 119,60 грн.) становить 1 987,30 грн.

За 2015 рік нараховано аліментів на суму 5 309,86 грн., сплачено аліментів 4240 грн., заборгованість за 12 місяців становить 5 309,86 грн. , пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 12 місяців (63,34 грн. + 68,21 грн. + 75,52 грн. + 73,08 грн. + 75,52 грн. + 73,08 грн. + 75,52 грн. + 75,52 грн. + 73,08 грн. + 326,2 грн. + 315,68 грн. + 326,20 грн.) становить 1 621,00 грн.

Загалом, загальний розмір пені за період з жовтня 2012 року по грудень 2015 року становить 6 783,59 грн.

Колегія погоджується з висновками суду, виходячи із наступного.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги позивачки частково, суд послався на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15 згідно з якою, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права та відступаючи від правової позиції щодо застосування частини першої ст. 196 СК України, викладеної у постановах Верховний Суд України від 11 вересня 2013 року (справа №6-81цс13) та 01 жовтня 2014 року (справа №6-149цс14 зазначив, що, "виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчислені загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так : заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.355 цього Кодексу.

У даному випадку, суд правомірно врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі за №6-94цс15.

З урахуванням вказаної позиції Верховного Суду України та даних довідки-розрахунку заборгованості від 16.01.2016 року, складеної державним виконавцем по виконавчому листу №2-3710/12 від 25.10.2013 року, судом вірно проведено розрахунок суми неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Що ж стосується доводів апелянта, про те, що державним виконавцем невірно було нараховано заборгованість, оскільки було прийнято неналежні докази на підтвердження сплати аліментів боржником, то вони колегією суддів розцінюються критично, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 195 СК розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Якщо платник аліментів не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, він має право оскаржити його постанову до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_6, розмір заборгованості визначений державним виконавцем відповідно до довідки від 16.01.2016 року не оспорює, а позивач, в свою чергу, дії державного виконавця, щодо проведення розрахунку заборгованості не оскаржувала, тому, довідка від 16.01.1016 року є дійсною і не була спростована жодним належним та допустимим доказом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при розгляді справи апеляційним судом не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Н.С.Воробйова

ОСОБА_3