ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6459/16-ц
провадження № 2/753/4218/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Набудович І.О.

за участю секретарів Петрик А.В., Потапенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат по оплаті витрат на утримання житла, житлово-комунальних послуг та електроенергії

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, який в подальшому уточнив, про відшкодування витрат по оплаті витрат на утримання житла. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є членом ЖБК «Дарниця-2» і проживає у квартирі АДРЕСА_1, на яку у 2014 році оформив право власності. З 11.11.2003 позивач та відповідач перебували у шлюбі, який за рішенням суду від 28.05.2013 року було розірвано. Вказує, що у період з липня 2012 року по листопад 2014 року відповідач проживала у його квартирі, не сплачуючи витрати на утримання житла, житлово-комунальні послуги та використану електроенергію. Із січня 2013 року по листопад 2014 року відповідач проживала у квартирі разом із своїм співмешканцем, незаконно виселивши позивача та мешканців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Проте, всі комунальні послуги сплачувалися виключно позивачем, в тому числі, за період із липня 2012 року по листопад 2014 року. Просив стягнути з відповідача на свою користь 32 950 грн. 32 коп., з яких: 8 209,67 грн.- загальна сума коштів на утримання житла, отримані житлово-комунальні послуги, збільшена на встановлений індекс інфляції; 1 055 грн. - загальна сума вартості спожитої електроенергії, збільшена на встановлений індекс інфляції; 284,49 грн. - три відсотки річних, нарахованих на суму коштівна утримання житла, отримані житлово-комунальні послуги; 39,95 грн.- три відсотки річних, нарахованих на суму вартості спожитлої електроенергії; 2361,21 грн. - сума заборгованості відповідача за безпідставне отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг та 21 000 грн. - компенсація збитків, нанесених відповідачем позивачу, як власнику квартири, внаслідок користування його майном у вересні, жовтні і листопаді 2014 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. При цьому пояснив, що з лютого 2013 року до 2015 року відповідач самостійно користувалася квартирою, в якій проживала з новим чоловіком. Зазначав, що лише позивач, як член ЖБК, має виключне право сплачувати комунальні послуги, а відповідач повинна була сплачувати комунальні послуги безпосередньо позивачу, тому платіж, який здійснила відповідач самостійно, він їй повернув.

Відповідач та її представники в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених в запереченнях на позовну заяву. При цьому пояснили, що у позивача не було претензій до відповідача з приводу оплати житлово-комунальних послуг та послуг за утримання житла за спірний період, позивач особисто забирав квитанції на оплату цих послуг і не дозволяв відповідачу їх оплачувати. При цьому, ОСОБА_3 здійснила оплату за житлово-комунальні послуги за квітень 2013 року в розмірі 232, 48 грн., які позивач їй повернув, а також здійснила оплату на суму 694 грн. за травень-липень 2013 року. Проте, жодних вимог щодо укладення договору про користування квартирою у спірний період від позивача не надходило.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представників, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, з 11 листопада 2003 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року було розірвано (т.1, а.с. 7-9).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів 13 лютого 1995 року члену ЖБК «Дарниця-2» ОСОБА_2 був виданий ордер на жиле приміщення в будинку ЖБК серія Ж № 103484 на сім'ю з 3-х осіб, яку складали позивач, відповідач та їх донька ОСОБА_7

Згідно довідки Ф № 3 від 09 вересня 2014 року, виданої ЖБК «Дарниця-2», у вказаній квартирі станом на 09 вересня 2014 року були зареєстровані: ОСОБА_2 (наймач) з 28.03.1995 р.; ОСОБА_3 (к/дружина наймача) з 28.03.1995р.; ОСОБА_7 (донька) з 28.03.1995р.; ОСОБА_5 (мати наймача) з 13.04.2004р.; ОСОБА_8 (донька) з 20.04.2004 р.; ОСОБА_6 з 15.12.2009 р. Власником особового рахунку по квартирі є ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно з довідкою ЖБК «Дарниця-2» від 30 вересня 2014 року ОСОБА_2 є уповноваженим членом ЖБК «Дарниця-2».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 232-234).

Також, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 серпня 2014 року, згідно з яким трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності власності за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 126,127).

Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про вселення у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні цією квартирою (а.с. 80-86).

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надані квитанції на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 12-21, 50-51) та лист ЖБК «Дарниця-2» від 22.03.2016 року про перерахунок сум оплати вартості комунальних послуг за 2013-2014 роки у частині ОСОБА_3, яка в 2013 року вже не мала права на пільги, як дружина позивача, у платіжному повідомленні за січень 2016 року в розмірі 2 361,21 грн. (а.с. 31).

У відповідності до ч. 1-3 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 144 ЖК УРСР член житлово-будівельного кооперативу вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і правління кооперативу здавати в найом частину жилого приміщення, а в разі тимчасового виїзду всієї сім'ї - все приміщення. У разі відмови правління кооперативу дати згоду на здачу жилого приміщення в найом спір може бути вирішено в судовому порядку. Договір найму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією в правлінні житлово-будівельного кооперативу.

Відповідно до ч. 5 ст. 144 ЖК УРСР розмір плати за здане в найом приміщення встановлюється угодою сторін, але не може перевищувати розміру стягуваних з члена кооперативу експлуатаційних витрат, що припадають на здаване приміщення (частину приміщення), і відповідної частини витрат по оплаті комунальних послуг.

Відповідно до ст. 145 Житлового Кодексу УРСР члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. До членів сім'ї члена житлово-будівельного кооперативу належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з членом кооперативу не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним жилим приміщенням.

У разі відсутності угоди між членом кооперативу і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені частиною п'ятою статті 144 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач зобов'язана сплатити йому витрати, зокрема, і по оплаті комунальних послуг за період з січня 2013 року по листопад 2014 року, оплату яких здійснював виключно позивач.

Разом з тим, позивач, будучи наділений правом подання доказів, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності угоди між ним та відповідачем про безоплатне користування жилим приміщенням та, відповідно, врегулювання вказаного питання відповідно до положень ч. 5 ст. 144 та ст 162 ЖК УРСР, зокрема, встановлення розміру плати за здане в найом приміщення, і відповідної частини витрат по оплаті комунальних послуг за спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 здійснювала оплату за житлово-комунальні послуги за квітень 2013 року в розмірі 232, 48 грн. (а.с. 87, 185) та за травень-липень 2013 року в розмірі 694 грн. (а.с. 88, 186).

Натомість, позивач безпосередньо підтвердив, що особисто отримував квитанції на оплату комунальних послуг, та, відповідно, особисто їх оплачував, виходячи з того, що відповідач не є членом ЖБК, а, відтак, не має права особисто здійснювати оплату, в зв'язку з чим повернув відповідачу грошові кошти в розмірі 232, 48 грн.

В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів звернення до відповідача з вимогою та/або пропозицією про відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг за спірний період чи доказів відмови відповідача від оплати цих послуг.

Лист відповідачу щодо угоди про користування квартирою від 16.10.2014 року з пропозицією надати згоду на укладення договору про користування квартирою та надання ключів (а.с. 29) та лист від 04.11.20104р. щодо зняття показів лічильників води і електроенергії та надання ключів (а.с. 30) суд не може прийняти до уваги в якості доказу врегулювання позивачем питання щодо встановлення розміру оплати за користування квартирою в спірний період, з огляду на їх зміст та дату складанння.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в період з 2013 року по листопад 2014 року (спірний період), в квартирі, окрім позивача, відповідача та їх доньок, також були зареєстровані двоє повнолітніх осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В той же час, в рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року зазначено, що третя особа на стороні відповідачів - ОСОБА_2 стверджував, що він, як член ЖБК «Дарниця-2» (власник квартири), з відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 має домовленість щодо користування спірною квартирою та участі відповідачів у витратах по утриманню житла та визнає за ними право користування приміщеннями квартири.

Слід зазначити, що в розумінні статті 64 ЖК УРСР обов'язок приймати участь у витратах на утримання квартири покладений на повнолітніх членів сім'ї власника, які зобов'язані в рівних частинах здійснювати оплату таких витрат.

Разом з тим, доказів існування домовленості щодо користування спірною квартирою та участі відповідача ОСОБА_3 у витратах по утриманню житла в встановленому розмірі, суду не надано, як і доказів відмови відповідача ОСОБА_3 приймати участь у таких витратах.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що позивач не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 60, 61, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 64, 144, 145, 162 ЖК УРСР, суд

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат по оплаті витрат на утримання житла, житлово-комунальних послуг та електроенергії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Набудович