У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Іршавської міської ради, управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення Іршавської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Іршавської міської ради, управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила: скасувати рішення 25-ї сесії 5-го скликання Іршавської міської ради від 24 грудня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_6, мешканцю АДРЕСА_1, у АДРЕСА_2»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі вказаного вище рішення 05 травня 2010 року на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0600 га, розташованої по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладений 12 вересня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2003 року вона прийняла у спадок після померлого чоловіка спадкове майно, яке складається із незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 12,2 %, що розташований по АДРЕСА_3 у м. Іршава. Після прийняття спадщини вона виготовила Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 22 липня 2003 року, відповідно якого вона є власником земельної ділянки, площею 0,065 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_3 у м. Іршава. У листопаді місяці 2012 року вона звернулася до ТзОВ «Меридіан ІР» з метою отримати кадастровий номер та Державний акт нового зразка і там їй стало відомо про те, що її земельній ділянці вже присвоєно кадастровий номер на ім'я ОСОБА_6, а згодом їй стало відомо про те, що вказану земельну ділянку ОСОБА_6 продав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 вересня 2011 року, тому вона звернулася до суду з указаним позовом.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 25-ї сесії 5-го скликання Іршавської міської ради від 24 грудня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_6, мешканцю АДРЕСА_1, у АДРЕСА_2».

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 05 травня 2010 року, на підставі рішення 25-ї сесії 5-го скликання Іршавської міської ради від 24 грудня 2009 року, ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0600 га, розташовану по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0600 га, розташованої по АДРЕСА_2, укладений 12 вересня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 22 липня 2003 року, на підставі рішення 7 сесії 4 скликання Іршавської міської Ради від 22 липня 2003 року та зареєстрованого у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю № 561, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,065 га, розташована по АДРЕСА_3 у м. Іршава, для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішенням 25 сесії 5 скликання Іршавської міської ради від 24 грудня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд» відповідачу ОСОБА_6, мешканцю АДРЕСА_2, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,06 га по АДРЕСА_2.

В подальшому, на підставі даного рішення, 05 травня 2010 року відповідачу ОСОБА_6 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 площею 0,0600 га, розташовану по АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0600 га, розташованої по АДРЕСА_2 укладеного 12 вересня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_5

Судами також установлено, що ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 25 травня 2009 року, працюючи начальником відділу Держкомзему у м. Іршава Закарпатської області, являючись службовою особою, будучи зобов'язаним у відповідності з посадовою інструкцією забезпечувати у межах своєї компетенції контроль за станом у сфері регулювання земельних відносин, неналежно виконав свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, без проведення попереднього огляду земельної ділянки, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_2, погодив вибір місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель Іршавської міської ради громадянину ОСОБА_6, мешканцю АДРЕСА_2, площею 0,06 га, про що надав останньому висновок про вибір місця розташування земельної ділянки № 23 від 25 травня 2009 року, хоча вказана земельна ділянка, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення 7 сесії IVскликання Іршавської міської ради від 22 липня 2003 року, належала ОСОБА_4, мешканці АДРЕСА_4 в результаті чого останній заподіяно істотну шкоду охоронюваним Конституцією України правом громадянина володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

У висновку судового експерта Манзуренка Г.В. № 177/14 від 25 грудня 2014 року, зокрема, в пункті третьому на сторінці № 14 висновку стверджено, що при проведеному дослідженні судовим експертом встановлено, що земельна ділянка по розробленому проекту землеустрою, який складено ТзОВ «Землемір», щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6, розташована на місці знаходження земельної ділянки ОСОБА_4 згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22 липня 2003 року.

Вказана обставина також підтверджується зведеним планом земельної ділянки згідно фактичних координат зовнішніх меж проведеного дослідження спірної земельної ділянки, що міститься на 25 сторінці висновку та на 197 аркуші справи, з якого чітко вбачається накладання земельної ділянки відповідача ОСОБА_6 на земельну ділянку позивача ОСОБА_4

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду, належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук