печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рудика Віталія Валерійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рудик В. В. звернувся до суду з вказаним поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2, посилаючись на невиконання останньою судових рішень у справі № 757/5778/14-ц та 757/3704/15-ц, якими присуджено стягнути з ОСОБА_2 н користь ТОВ «Рада 5» заборгованість за житлово-комунальні послуги на загальну суму у розмірі 69261,73 грн.

У судове засідання державний виконавець не з'явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У прохальній частині подання просив заяву розглянути без участі державного виконавця.

Суд, вивчивши подання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Подання мотивується тим, що на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавчий лист, виданий Печерським районним судом м. Києва № 757/5778/14-ц від 12.09.2014 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ТОВ «Рада 5» заборгованості у розмірі 56 684,60 грн., на підставі якого відкрито ВП № 4845704, та виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва № 757/3704/15-ц від 04.08.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 5» заборгованості у розмірі 12 577,13 грн., на підставі якого відкрито ВП № 45242015.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував свої вимоги тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення суми заборгованості, отримував кореспонденцію, але проігнорував вимоги державного виконавця та у встановлені законодавством строки суму боргу не сплатив.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

При цьому частиною 2 вказаної статті передбачено імперативну норму, якою встановлено, що суд розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавчий лист, виданий Печерським районним судом м. Києва № 757/5778/14-ц від 12.09.2014 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ТОВ «Рада 5» заборгованості у розмірі 56 684,60 грн., на підставі якого відкрито ВП № 4845704, та виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва № 757/3704/15-ц від 04.08.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Рада 5» заборгованості у розмірі 12 577,13 грн., на підставі якого відкрито ВП № 45242015. Надалі державним виконавцем 04.02.2015 винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем неодноразово направлялися вимоги державного виконавця про необхідність з'явитися до відділу державної виконавчої служби та надати документальне підтвердження про сплату боргу, які боржником було проігноровано. Відповідно до інформації УДАІ ГУ МВС України в м. Києві № 14172 від 23.10.2016 за боржником автотранспортних засобів не зареєстровано. Державним виконавцем неодноразово робилися запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України з метою отримання інформації про доходи боржника. Так, згідно з відповідями Державної фіскальної служби України боржник на обліку в органах ДПС не перебуває.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №62743243 від 05.07.2016 інформація щодо наявності майна у боржника відсутня.

Державним виконавцем було здійснено вихід за місцезнаходженням квартири боржника за адресою: АДРЕСА_1. За результатами виходу було встановлено що останні два роки боржник у квартирі не проживає, потрапити до квартири не виявилося можливим. За результатами виходу було складено Акт від 05.07.2016.

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем були відправлені запити до Київського міського бюро технічної інвентаризації. Згідно з відповіддю Київського міського БТІ від 27.07.2016 №9833 (И-2016) квартира за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не зареєстрована. Згідно з даними Київського міського БТІ №1199 (И-2016) від 15.09.2016 у КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» відсутня актуальна інформація щодо реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Як вбачається з відповіді № від 02.09.2015, наданої Пенсійним фондом України про осіб-боржників, які отримують пенсію, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Дарницькому районі м. Києва та отримує пенсію /а. с. 16/.

Також вказано, що державним виконавцем, з метою отримання інформації щодо перетинання боржником державного кордону України, був зроблений запит до Державної прикордонної служби України. Так згідно з даними Державної прикордонної служби України протягом 2015-2016 року боржник періодично виїжджав за межі України.

Вирішуючи питання про задоволення подання, суд має перевірити вчинення державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, з доданих до подання доказів не вбачається, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання.

Також суду не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України.

Відтак, вбачається, що державним виконавцем залишився недоведеним факт ухилення боржника від виконання визначеного зобов'язання, викладені у поданні обставини не підтверджено письмовими доказами.

При цьому, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державним виконавцем не надано доказів стосовного того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, отримання виклику до державного виконавця, доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та вимог державного виконавця, доказів того, що останнім вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боржником суми боргу.

У своєму поданні державний виконавець послався на те, що боржнику відомо про наявність виконавчих проваджень, що підтверджується, на його думку, рекомендованими повідомленнями, копії яких додано до подання. Проте з таким висновком суд не погоджується, оскільки з доданих копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень не вбачається, яке вкладення мав конверт та хто його отримав, до того ж відправник - ТОВ «Рада» не є ані державним, ані приватним виконавцем, та не являється стороною виконавчих проваджень, адже стягував - ТОВ «Рада 5» /а. с. 73/.

Суд не приймає як доказ копію реєстру згрупованих рекомендаційних відправлень, оскільки реєстр може бути підтвердженням про направлення, але не про отримання адресатом поштового відправлення /а. с. 74/. Окрім того, з реєстру також не вбачається, який вміст мав конверт: які саме процесуальні документи були направленні боржникові або про які виконавчі дії він повідомляється засобами поштового зв'язку.

Матеріали виконавчого провадження, якими обґрунтував державний виконавець своє подання, не містять доказів про те, що боржника було повідомлено про відкриття будь-якого з виконавчих проваджень, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про проведення виконавчих дій з виходом за адресою можливого місця проживання ОСОБА_2, оскільки державним виконавцем надано суду лише копії вказаних постанов, що не є підтвердженням отримання боржником кореспонденції від державного виконавця.

Також неможливо встановити у судовому засіданні та з подання державного виконавця не вбачається, чи відсутність доступу до нежитлових приміщень та квартири зумовлена свідомими діями боржника, спрямованими на перешкоджання діям державного виконавця або ж це пов'язано із відсутністю власника у квартирі з об'єктивних причин, оскільки копій актів про неможливість входження, на які посилається в обґрунтуванні державний виконавець, не представлено суду.

Окрім того, за змістом ст. 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рудика Віталія Валерійовича про тимчасове обмеження у паві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова