Справа № 367/7854/13-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/3345/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 30.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Яворського М.А.,

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод», Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Головного управління держпраці у Київській області, Міністерства інфраструктури України, Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України, Первинної профспілкової організації ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» про скасування пунктів акту проведення розслідування нещасного випадку, скасування пунктів акту про нещасний випадок та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 21.03.2013 року близько о 00:15 годині на підприємстві, а саме: ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» стався нещасний випадок із тяжкими наслідками. Потерпілий - складач поїздів 5-го розряду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час виконання позивачем службових дій колісна пара вагону наїхала на верхню ліву третину передпліччя потерпілого. В результаті нещасного випадку потерпілий зазнав тяжких травм. Згідно висновків МСЕК, позивачу присвоєно третю групу інвалідності (довічно), а втрата професійної працездатності працівника складає 50 %. Комісією, що утворена наказом від 26.03.2013 року № 60-Т Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві, було проведено спеціальне розслідування вказаного нещасного випадку. За наслідками розслідування комісією складено Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 26.04.2013 року (за формою Н-5) та Акт №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, від 26.04.2013 року (за формою Н-1). Вважає, що причини настання нещасного випадку у відповідності до класифікатора є наступними:

Технічна (05) недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, а саме: несправність башмака неможливість виконання гальмівним башмаком №КЕВРЗ-32030-09 своєї функції забезпечення гальмування вагона, який рухався. Організаційна невиконання посадових обовязків особою, відповідальною за безпечні умови праці на підприємстві, а саме: незадовільне утримання колій в умовах випадання та налипання мокрого снігу, утворення льодового покрову, а саме: наявність мокрого снігу та льодового покрову на коліях та відсутність ящиків з піском в місцях постійного укладання гальмових башмаків та допущення використання працівниками підприємства для закріплення вагонів несправного гальмівного башмака №КЕВРЗ-32030-99;

Організаційна невиконання посадових обовязків керівником робіт, а саме: керівником робіт не здійснювався особистий нагляд та контроль за маневровою роботою в момент настання нещасного випадку, ним не здійснювалася перевірка надійності закріплення вагонів, ним не була забезпечена особиста безпека працівників, зайнятих на маневрах, ним не перевірено відповідність умов праці потерпілого працівника нормам з охорони праці перед початком його робіт, не виявлено вчасно та не усунуто технічну причину настання нещасного випадку.

Водночас, зазначає, що комісія абсолютно безпідставно звинуватила потерпілого працівника в тому, що він не виконав накат коліс вагону на башмак перед розчепленням вагону від рухомого складу. На підставі чого комісією зроблено висновок, про те, що працівник не виконав накат не відомо, а в актах не зазначено. Таким чином, висновки про невиконання накату є припущенням комісії. Під час розслідування експертиза даного випадку не проводилася.Потерпілий працівник виконав накат коліс на башмак про що дав відповідну команду машиністу. Машиніст, що працював в час настання нещасного випадку з потерпілим працівником підтверджує, що працівник таку команду давав, а тому відповідно накат виконав. Також, висновки комісії про вину потерпілого працівника у настанні нещасного випадку спростовуються обставинами справи, а саме результатами експерименту. Однак, зауважують, що експеримент проводився за зовсім інших погодних умов, бо на коліях був відсутній сніг та лід. А тому, вважають, що основною причиною нещасного випадку - незадовільне утримання колій в умовах випадання та налипання мокрого снігу та утворення льодового покрову. У настанні нещасного випадку вважає керівника робіт.

Позивач вважає, що деякі пункти актів в яких викладені обставини нещасного випадку, висновки комісії відносно причини настання нещасного випадку та висновки про винних осіб такими, що не відповідають дійсним обставинам нещасного випадку, а тому підлягають скасуванню та просив суд викласти зміст пунктів скасованих у новій редакції. Також позивач просив стягнути моральну шкоду в розмірі 300000,00грн. та судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто із ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 мінімальних заробітних плат, а саме 275 600,00 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що саме недотримання чистоти на коліях відповідальними за це особами стало основною причиною нещасного випадку. Крім того вважає, що у настанні випадку винен, у тому числі і керівник робіт. Вважає, що судом також було порушено вимоги процесуального права щодо компенсації судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, не повне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не зясував які законні права позивача порушив відповідач, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того вважає, що не доведено позивачем причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач зазнав моральної шкоди внаслідок отримання значного ушкодження здоровя під час виконання трудових обовязків 21.03.2013р. на підприємстві ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.», а тому наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Однак, суд вважав, що розмір відшкодування моральної шкоди, на якому наполягає позивач, не є повністю підтвердженим, а тому стягує із ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» на користь позивача 200 мінімальних заробітних плат, а саме 275 600,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частинні скасування пунктів актів та викладення їх у редакції запропонованій позивачем, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що до повноважень суду, в порядку цивільного судочинства, не відноситься скасування пунктів акту проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акту про нещасний випадок, а також зобовязати будь-яку комісію вносити зміни до зазначених актів, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог саме в цій частині.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про охорону праці, п. п. 10, 13, 38 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобовязаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Згідно із ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлено, що 21.03.2013 року близько о 00:25 годин на підприємстві, а саме: ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» стався нещасний випадок із тяжкими наслідками. Потерпілий - складач поїздів 5-го розряду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час виконання позивачем службових дій колісна пара вагону наїхала на верхню ліву третину передпліччя потерпілого. В результаті нещасного випадку потерпілий зазнав тяжких травм. Згідно висновків МСЕК, позивачу присвоєно третю групу інвалідності (довічно), а втрата професійної працездатності працівника складає 50 %.

Комісією, що утворена наказом від 26.03.2013 року № 60-Т Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві, було проведено спеціальне розслідування вказаного нещасного випадку.

За наслідками розслідування комісією складено Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 26.04.2013 року (за формою Н-5) та Акт №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, від 26.04.2013 року (за формою Н-1).

Встановлено, що відповідно до акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 26.04.2013 р., який стався 21.03.2013 р. о 00 год. 25 хв. на приватному акціонерному товаристві «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.» ОСОБА_2 є субєктом нещасного випадку, внаслідок якого отримав тяжкі травми. Крім того в даному акті вказано, що нещасний випадок із ОСОБА_2 визнано повязаним з виробництвом, як такий, що стався під час виконання потерпілим трудових обовязків за режимом роботи підприємства.

Згідно акту №1 про нещасний випадок, повязаний із виробництвом від 26.04.2013 р. основною причиною настання нещасного випадку є організаційна причина, а саме: невиконання вимог інструкцій з охорони праці.

Позивач вважає, що деякі пункти актів (в яких викладені обставини нещасного випадку, висновки комісії відносно причини настання нещасного випадку та висновки про винних осіб), а саме: абзац 6 п.2 («характеристика...місця де стався нещасний випадок»), абзац 7 п.З («обставини, за яких стався нещасний випадок»), п.4 («причини нещасного випадку»), п.6 («висновки комісії») в частині «відомості про осіб дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, перелік порушень вимог законодавства про охорону праці» (абзац 2 та 3 п.4), акту за формою Н-5, та абзац 7 п.6 («обставини, за яких стався нещасний випадок»), п.7 («причини настання нещасного випадку») та п.10 («особи, які допустили порушення законодавства в сфері охорони праці») акту за формою Н-1 не відповідають дійсним обставинам нещасного випадку та підлягають скасування з огляду на наступне:

Так, відповідно до абзацу 6 п.2 акту за формою Н-5, комісією встановлено, що облаштування залізничної колії в місці нещасного випадку та стан гальмового башмака, який використовувався для закріплення вагону, відповідає вимогам нормативних актів з охорони праці; відповідно до абзацу 7 п. З акту за формою Н-5, абзацу 7 п.6 акту за формою Н-1 комісією зазначено, що в ході проведеного експерименту комісія дійшла висновку, що істотного впливу на перебіг подій погодні умови не створювали.

На думку позивача, такі висновки комісії суперечать дійсним обставинам справи. Облаштування колій в місці нещасного випадку та стан гальмового башмака, який використовувався для закріплення вагону, не відповідають вимогам нормативних актів з охорони праці. Під час проведення розслідування нещасного випадку опитувані працівники підприємства розповіли члену комісії, що колії були брудні, вкриті намерзлим льодом, а в місцях укладання башмаків відсутні ящики з піском (зазначені обставини зафіксовані в акті за формою Н-5), що свідчить про порушення роботодавцем вимог нормативних документів охорони праці.

Відповідно до п.10 акту за формою Н-1, та п.4, п.6 акту за Формою Н-5, комісією встановлено що у настанні нещасного випадку винен сам потерпілий та керівник його робіт. Так, відповідно до зазначених пунктів, комісією також встановлено, що причини нещасного випадку є наступними:

- організаційна причина - невиконання вимог інструкції з охорони праці (код 24.2.), а саме: при закріпленні вагону на колії не був виконаний накат вагонних коліс на гальмовий башмак, в результаті чого під час відчеплення вагону від маневрового складу башмак зіскочив з рейки і вагон почав рухатись в бік візкового цеху; не дбаючи про власну безпеку потерпілий працівник намагався повторно закріпити вагон, що рухався, на гальмівний башмак;

- організаційна причина - невиконання посадових обовязків (код 24.1.), а саме: недостатній контроль за дотримання підлеглими працівниками вимог інструкції з охорони праці.

Таким чином, на думку комісії, вина позивача полягає у тому, що ним під час розчеплення вагонів не було виконано накат вагонних коліс на гальмовий башмак, в результаті чого башмак зіскочив з рейок, а вагон почав рухатись по коліям в бік візкового цеху. Комісією, також зазначено, що ОСОБА_2, нехтуючи власною безпекою, намагався повторно закріпити вагон, що рухався, на гальмівний башмак, в результаті чого і отримав тяжку травму. Разом з цим, посилання на нормативні акти, які начебто були порушенні позивачем під час вчинення ним службових дій у вказаних пунктах (як і в обох актах в цілому) відсутні. Комісія встановила, що інших осіб, дії або бездіяльність яких призвела б до настання нещасного випадку немає.

Відповідно до пунктів 3.4.,3.5.,3.40 пункту 3 «Маневрова робота розділу» ХІІІ розділу «Організація технічної роботи станції» Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств та п.15.23. Правил технічної експлуатації залізниць України, маневри на коліях. Маневри в межах виробничих цехів і ділянок проводяться в присутності та за вказівками відповідального за роботу транспорту відповідного цеху або ділянки. Керівник маневрів зобовязаний:

- забезпечити правильне розташування та узгодженість дій усіх працівників, які беруть участь у виконанні маневрів;

- організувати маневрову роботу так, щоб були забезпечені безпека руху, особиста безпека працівників, які зайняті на маневрах, скромність рухомого складу.

Відповідно до п. 4.1 Додатку 12 до Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, якщо маневри з підготовки вагонів для їх залишення без локомотива проводиться на коліях, зайнятих іншими вагонами, тоді керівник маневрів повинен забезпечити перевірку надійності закріплення всіх вагонів, що залишаються на коліях.

Встановлено, що позивач, звертався до Територіального управління Держгірпромнагляду зі скаргою на вказані акти розслідування. Однак, листом територіального управління Держгірпромнагляду від 11.07.2013 року №01-14/3586 було відмовлено в проведенні повторного розслідування.

У висновку №134/Е експерта Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 09.10.2014 р. зазначено, зокрема, що ОСОБА_2, внаслідок травми 21.03.2013 р., за ступенем тяжкості отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм стійкої (постійної) втрати загальної працездатності.

Згідно висновку №1-03/11 судово-психологічної експертизи від 03.11.2014 р. внаслідок отримання значного ушкодження здоровя під час виконання трудових обовязків 21.03.2013 р. на підприємстві ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.», ОСОБА_2 були спричинені психологічні (моральні) страждання, а орієнтовний розмір компенсації завданих ОСОБА_2 моральних страждань становить 216 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до висновку №99/3288 судової залізнично-транспортної експертизи від 30.10.2015 р.:

- технічний стан колії (на якій стався нещасний випадок) по величині її ухилу з урахуванням того, що на коліях виконуються маневрові роботи з вагонами, в яких відсутні гальмівні пристрої (або ж гальмівна система несправна) відповідав вимогам пункту 3.5.ПТЕ (1);

- достовірно встановити технічний стан гальмівного башмака №КЕВРЗ-32030-09, який використовувався ОСОБА_2 на основі матеріалів цивільної справи не є можливим. Однак, несправного та непрацездатного стану гальмівного башмака у матеріалах цивільної справи не виявлено;

- вказано, зокрема, що дії складача поїздів відповідали вимогам пункту 3.1 Правил (1) у частині вжиття заходів для зупинки вагона №800801, який прийшов у неконтрольований рух;

- встановлено відповідність дій посадових осіб ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.» вимогам пунктів 2.1, 8.1 Правил (1) та пункту 1.1 Правил (0) у частині утримання залізничної колії у справному стані по величині її зносу, та з іншими параметрами, що визначаються нормативними документами, тощо;

- встановити відповідність дій посадових осіб ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.» вимогам нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, при технічному утриманні рухомого складу, яким був травмований ОСОБА_2 за наданими на дослідження матеріалами неможливо;

- безпосередньою технічною причиною наїзду рухомого складу на ОСОБА_2 є його попадання у межі габариту рухомого складу.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 29цс13 у разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволенні позовних вимог, оскільки позивач зазнав моральної шкоди внаслідок отримання значного ушкодження здоровя під час виконання трудових обовязків 21.03.2013р. на підприємстві ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 р.», а тому наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Однак, суд вважав, що розмір відшкодування моральної шкоди, на якому наполягає позивач, не є повністю підтвердженим, а тому стягує із ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» на користь позивача 200 мінімальних заробітних плат, а саме 275 600,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Також колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частинні скасування пунктів актів та викладення їх у редакції запропонованій позивачем, оскільки до повноважень суду, в порядку цивільного судочинства, не відноситься скасування пунктів акту проведення розслідування нещасного випадку й скасування пунктів акту про нещасний випадок, а також зобовязати будь-яку комісію вносити зміни до зазначених актів.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» про безпідставність стягнення моральної шкоди з підприємства не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки шкода позивачу була заподіяна на території відповідача, під час виконання позивачем своїх трудових обовязків та в тому числі з вини працівника відповідача ОСОБА_3, який не достатньо контролював дотримання підлеглим працівниками вимого інструкції з охорони праці. Відповідач погодився з висновками ату за формою Н-5 та його не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність скасування пунктів атів та викладення їх у редакції запропонованій позивачем, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються правовою позицією ВСУ у справі № 29цс13, в якій зазначено, що в разі не згоди потерпілого з актами за змістом та висновками розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: