Справа № 199/3671/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.07.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 11637,30 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.06.2010 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав.

Станом на 31.03.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 11637,30 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі у звязку з укладанням з матірю відповідача ОСОБА_2 22 червня 2016 року договору про реструктуризацію заборгованості.

Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на умовах якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки..

Як зазначає позивач, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 31.03.2016 року має заборгованість перед банком, яка складається з:

- заборгованість за кредитом 3765,52,00 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 6841,43 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) 530,35 грн.

За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 22 червня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та матірю відповідача ОСОБА_2 було укладено Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відбулась заміна боржника ОСОБА_1 на ОСОБА_2, заборгованість позичальника за кредитним договором від 23.06.2010 року з дати підписання угоди складає 8477,53 грн. Дата кінцевого погашення заборгованості - 30.12.2016 року. Після підписання вказаної Генеральної угоди від 22.06.2016 року, ОСОБА_2 за її умовами сплатила грошову суму в розмірі 1000,00 грн.. що підтверджується платіжним дорученням № 160622В від 22.06.2016 року. А отже, виходячи з вищевикладеного, з урахуванням вимог ст. ст..520, 526 ЦК України суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивача.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214, 215, 81, 88 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, - у той же строк з дня отримання копії рішення..

Суддя