Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2803/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Сапун О.А.,

суддів: Пільщик Л.В.,

ОСОБА_2В,

за участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві приватної власності належав автомобіль НОМЕР_1.

24 грудня 2012 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_3, автомобіль було ушкоджено.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 визначена висновком спеціаліста № 38-д авто товарознавчого дослідження від 12 лютого 2013 року і становить 5 172 грн. 31 коп.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року ОСОБА_3 визнано винниму скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

ОСОБА_3 зник з місця ДТП, через що одразу не було встановлено особу правопорушника, а тому звернутися до страхової компанії щодо відшкодування шкоди в порядку статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він був позбавлений можливості.

Вважає, що за таких обставин матеріальну шкоду, спричинену ушкодженням транспортного засобу, зобовязаний відшкодувати саме відповідач.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 5 172 грн. 31 коп., витрати по оплаті послуг експерта 400 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 5 172 грн. 31 коп., у відшкодування витрат на проведення технічних досліджень 400 грн., у відшкодування витрат по сплаті судового збору 487 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в які, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2016 рокускасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог і стягнення з нього на користь ОСОБА_4 витрати на проведення технічних досліджень у сумі 400 грн. та на оплату судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області учасники процесу не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не сповістили, тому на підставі положень частини 2 статті 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарг і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, з вини якого 24 грудня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода та було ушкоджено належний ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_1, зобовязаний відшкодувати позивачеві заподіяну майнову шкоду у розмірі 5 172 грн. 31 коп. вартості відновлювального ремонту, компенсувати витрати на проведення технічних досліджень у сумі 400 грн., та на сплату судового збору у сумі 487 грн. 20 коп.

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і справедливим, узгоджується з наявними у справі документами.

Судом зясовано, що 24 грудня 2012 року о 8 годині ОСОБА_3 в м. Мелітополі по вул. Гагаріна, керуючи автомобілем НОМЕР_2, під час руху заднім ходом не впевнився в безпеці вказаного маневру, допустив зіткнення зі стоячим позаду автомобілем НОМЕР_1, після чого зник з місця події.

Внаслідок ДТП належний ОСОБА_4 на праві власності автомобіль НОМЕР_1 був ушкоджений.

Стосовно водія ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП.

15 березня 2013 року постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. ( а. с. 7 ).

У частині 3 статті 61 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Наявність у автомобіля НОМЕР_1пошкоджень підтверджується довідкою, виданою відділом ДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області. Вартість відновлювального ремонту визначена у 5172 грн. 31 коп., що підтверджується висновком експерта № 38-д ( а. с. 9-11,55 ).

За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 400 грн. ( а. с. 8).

Згідно стаття 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов'язана із використанням транспортного засобу. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд першої інстанції повно, всебічно зясував фактичні обставини справи, оцінив наявні докази, визначився з характером правовідносин, з розміром майнової шкоди, спричиненої позивачеві внаслідок ушкодження транспортного засобу і, з урахуванням конкретних обставин справи, дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_4 При цьому навів в рішенні відповідні доводи з посиланням на норми матеріального права. Рішення є законним, обґрунтованим, справедливим, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Та обставина, що ОСОБА_4 не витрачав кошти на ремонт належного йому автомобіля НОМЕР_1, а продав транспортний засіб у пошкодженому стані, не є підставою для відмови у позові.

Позивач посилався на те, що йому заподіяно матеріальну шкоду, оскільки автомобіль було продано дешевше, ніж якби він продавав не ушкоджений транспортний1 засіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не спростував висновків суду та не довів, що вартість автомобіля позивача внаслідок ушкоджень, заподіяних транспортному засобу з вини ОСОБА_3, зменшилася на суму, яка нижче за 5172 грн. 31 коп.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду ен спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: