Справа № 463/1389/15 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2976/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Бойко С. М., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи: органу опіки та піклування ЛРА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та встановлення побачень з сином, -

в с т а н о в и л а:

16.06.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов»язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином; визначити наступні способи його участі у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисте спілкування: побачення п»ять раз на тиждень з понеділка по п»ятницю з 15.00 до 18.00 год.; у суботу та неділю з 13.00 до 17.00 год.; в день побачення з сином передбачити його право забирати дитину додому; зобов»язати відповідача надавати йому щодня у вигляді СМС точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини.

Свої вимоги обгрунтував тим, що 15.10.2013 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2. Від шлюбу 12.02.2014 року народився син ОСОБА_4. Після чергової сварки з дружиною 23.03.2014 року, остання забрала сини і переїхала проживати за місцем своєї прописки. З того часу у позивача відсутня можливість нормально спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні. Встановлений розпорядженням Личаківської районної адміністрації час побачень з сином відповідач ігнорує та не дає позивачу можливості спідкуватись з сином. Також ОСОБА_3 вважає, що встановлений час побачень з сином є недостатнім та таким, що порушує його батьківські права.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Зобов»язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлено ОСОБА_3 графік побачень з сином ОСОБА_4 без присутності матері ОСОБА_2 в розмірі 16 годин щомісяця за домовленістю сторін. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не враховано вік дитини та те, що дитина не знайома з позивачем, а тому побачення позивача з дитиною у її відсутності негативно впливатиме на її психологічний стан. Всупереч інтересам дитини суд врахував лише формальні права позивача на зустрічі зі своїм сином, але не з»ясував інших істотних обставин справи у їх сукупності, зокрема судом не було з»ясовано чи забезпечений позивач житлом, чи належно виконує свої батьківські обов»язки по забезпеченню дитини.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Положеннями ст. 159 цього Кодексу передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров»я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов»язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов»язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що 15.10.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №215759 від 15.10.2013 року, за актовим записом №380 (а.с.3).

Від подружнього життя у сторін 12.02.2014 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №404072 від 21.02.2014 року, за актовим записом №88 (а.с.109).

Розпорядженням ЛРА №203 від 27.05.2014 року «Про встановлення днів побачень ОСОБА_3 із сином ОСОБА_4» встановлено ОСОБА_3 наступний графік побачень з сином ОСОБА_4 в присутності матері: I та III середа та субота щомісячно з 13.00 15.00 год.; II та IV четвер та неділя щомісячно з 13.00 15.00 год; розяснено ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що мати дітей не вправі чинити перешкод зустрічам та спілкуванню батька, у разі вчинення одним із батьків, з яким проживають діти, перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованню тому, хто проживає окремо, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги в частині встановлення ОСОБА_3 графіку побачень з сином ОСОБА_4 у розмірі 16 годин щомісяця за домовленістю сторін, суд виходив з того, що між сторонами існує спір з приводу участі батька у спілкуванні з дитиною у зв»язку з чим є необхідність у визначенні способу участі батька у вихованні дитини. Суд вірно врахував позитивне ставлення позивача до дитини, бажання спілкуватися з сином та займатись його вихованням. На думку колегії суддів, рішення в цій частині відповідає вимогам ст.ст. 141, 155, ч. 2, 3 ст. 157, ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини.

Проте, з рішенням суду в частині встановлення побачень з сином ОСОБА_4 без присутності матері ОСОБА_2, колегія суддів не погоджується, оскільки на даний час дитина досягла віку двох з половиною років, ОСОБА_3 майже рік не проживає зі своєю сім»єю та рідко бачиться зі своїм малолітнім сином, тому зустріч батька з сином без присутності матері ОСОБА_2, зважаючи на вік дитини, буде суперечити інтересам дитини та може негативно впливати на психологічний стан ОСОБА_4.

Тому, рішення суду в частині встановлення ОСОБА_3 графіку побачень з сином ОСОБА_4 слід змінити, встановити такий графік побачень ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4: 16 годин щомісяця за погодженням з матір»ю ОСОБА_2 у її присутності.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 рокув частині встановлення ОСОБА_3 графіку побачень з сином ОСОБА_4 змінити, встановивши ОСОБА_3 наступний графік побачень з сином ОСОБА_4: 16 годин щомісяця за погодженням з матір»ю ОСОБА_2 у її присутності.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

ОСОБА_5