ухвала

іменем україни

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» доОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Іпотечного центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву»звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказав, що 07 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла за умовами якого позивач вніс на рахунок відповідача відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Автокразбанк» (далі - ПАТ «Автокразбанк») кошти державної підтримки у розмірі 101 351 грн.

Решту суми необхідної для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки у розмірі 438 249 грн мала внести ОСОБА_4

У зв'язку з відсутністю у відповідача необхідних коштів, на підставі її заяви, 02 квітня 2014 року відбулася заміна сторони у договорі на ОСОБА_6 і частина коштів державної підтримки у сумі 75 505 грн, за розпорядженням позивача була переведена з рахунку відповідача на рахунок особи, що її замінила у договорі.

Постановою Національного банк України від 30 травня 2014 року ПАТ «Автокразбанк» визнаний неплатоспроможним, у ньому було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і договірне списання 25 846 грн з рахунку відповідача не було здійснено. Ці кошти за звернення відповідача були виплачені їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Посилаючись на те, що відповідач без будь-яких правових підстав незаконно отримала грошові кошти належні державі, позивач просив стягнути з неї 25 846 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» грошові кошти в сумі 25 846 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користьІпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» судовий збір в сумі 259 грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що кошти у сумі 25 846 грн набуті відповідачем без належних правових підстав, оскільки відповідач не придбала житло за держаної підтримки, і сторона у договорі була замінена на її прохання без застосування штрафних санкцій, а отримані кошти складають частину від державної допомоги та підлягали поверненню державі.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що сума коштів, що їй була надана, відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню, є безпідставними та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 вересня 2014 року відповідач, перебуваючи на квартирному обліку, з метою поліпшення житлових умов, звернулася до Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» із заявою про надання державної підтримки на будівництво (придбання) доступного житла.

07 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла № 345. Предметом договору стала домовленість сторін щодо обслуговування коштів з метою фінансування будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки та отримання у власність квартири з адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 56,80 кв. м.

Для фінансування будівництва (придбання) об'єкту фінансування за державної підтримки ОСОБА_4 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Автокразбанк».

Відповідно до п. 2.8 укладеного сторонами договору, з урахуванням об'єкту фінансування, його загальної вартості та кількості членів сім'ї, державна підтримка надається відповідачу у розмірі 101 351 грн; частка грошових коштів ОСОБА_4, необхідних для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки, становить 438 249 грн; сума винагороди (відшкодування) за обслуговування коштів, що становить 0,7 відсотків вартості договору, складає 3 777 грн 20 коп.

На виконання п. 2.10 договору, 07 жовтня 2013 року відповідач внесла на власний поточний рахунок 3 800 грн, суму, встановлену в абз. 4 п. 2.8 даного договору, що підтверджується випискою ПАТ «Автокразбанк» за її особовим рахунком.

25 жовтня 2013 року на виконання п. 2.11 договору, позивач вніс на поточний ОСОБА_4 кошти державної підтримки визначені в абз. 2 п. 2.8 даного договору у розмірі 101 351 грн, що також підтверджується випискою ПАТ «Автокразбанк» за особовим рахунком відповідача.

На підставі заяв ОСОБА_4 від 07 жовтня 2013 року та від 13 січня 2014 року термін внесення нею власних грошових коштів, необхідних для придбання житла за державної підтримки у розмірі 438 249 грн, неодноразово переносився та був продовжений до 20 березня 2014 року, шляхом укладення додаткових договорів від 07 жовтня 2013 року № 1 та від 13 січня 2014 року № 2 до договору.

02 квітня 2014 року відповідач подала позивачу заяву про неможливість внесення нею власних коштів у сумі та в строк, визначений умовами договору та додаткових угод до нього і про заміну сторони у договорі на підставі якої між позивачем, відповідачем та ОСОБА_6 яка є новим кандидатом, який виявив бажання отримати державну підтримку, укладено договір про заміну сторони в договорі про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 07 жовтня 2013 року № 345, відповідно до якого його учасники домовилися про таке: ОСОБА_4 за згодою Іпотечного центру Фонду передає, а ОСОБА_6 приймає на себе всі права та обов'язки по Договору про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 07 жовтня 2014 року № 345; штрафні санкції відповідно до п. 6.2 договору до ОСОБА_4 не застосовуються; повернення 3 800 грн внесених ОСОБА_4 проводиться протягом п'яти робочих днів з дня підписання договору про заміну сторони.

Після повернення коштів, що підтверджується розпорядженням про видачу коштів з рахунку ОСОБА_4, остання не має будь-яких фінансових та майнових претензій до сторін. Кошти державної підтримки в сумі 75 505 грн, перераховуються, за розпорядженням Іпотечного центру фонду, з поточного рахунку ОСОБА_4 в ПАТ «Автокразбанк», на поточний рахунок громадянки ОСОБА_6 № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит», МФО 320702. Різниця грошових коштів між державною підтримкою громадянки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 складає 25 846 грн та підлягає поверненню позивачу.

На виконання умов нового договору, відповідно до листів-розпоряджень позивача від 10 квітня 2014 року, 23 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, відповідачу було повернуто 3 800 грн, а на рахунок ОСОБА_6 перераховано двома платежами по 37 752 грн 50 коп.

Крім того, Іпотечним центром фонду до банку був поданий лист-розпорядження від 02 квітня 2014 року № 998 про перерахування коштів з поточного рахунку відповідача на рахунок УДКСУ у Подільському районі міста Києва у розмірі 25 846 грн.

Проте, ця вимога не була виконана, ПАТ «Автокразбанк» не перерахував кошти на рахунок УДКСУ у Подільському районі м. Києва й вони залишилися на поточному рахунку відповідача.

Згідно з постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2014 року № 320 «Про віднесення ПАТ «Автокразбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30 травня 2014 року прийнято рішення № 40 про запровадження з 30 травня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб .

28 серпня 2014 року через Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Укрінбанк»), згідно з реєстром ПАТ «Укрінбанк» за 27 серпня 2014 року, ОСОБА_4 отримала кошти державної підтримки в розмірі 25 846 грн, про що свідчить виписка ПАТ «Автокразбанк» за особовим рахунком № НОМЕР_1, які у зв'язку із розірванням договору про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 07 жовтня 2013 року № 345 підлягали поверненню до державного бюджету України шляхом перерахування цих коштів за призначенням.

Позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про повернення коштів, яка нею не була задоволена.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова О.В. Ступак