Провадження №2/1522/6209/16
РІШЕННЯ

Іменем України

«20» грудня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання права власності та зняття арешту з автомобіля,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в подальшому уточненим, просила визнати за нею право власності на автомобіль марки LEXUS RX400, 2008 року випуску, номер шасі № JTJHW31U882860018, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС197113, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 21.01.2009 року; зняти арешт з вказаного автомобіля, накладений ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області з виконання виконавчого документа №522/15813/15-ц, виданого 1.04.2016 року Приморським районним судом міста ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на наступне.

31.12.2009 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 спірний автомобіль, який належав відповідачці на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 197113, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 21.01.2009 року. Продаж вказаного автомобіля здійснено за грошові кошти в українських гривнях в розмірі еквівалентному 43 500,0 доларів США, які позивачка передала, а відповідачка отримала. Передача зазначеного автомобіля від продавця покупцю відбулася 31.12.2009 року, додатково сторони домовились звернутись до відповідних повноважних органів щодо перереєстрації транспортного засобу після свят, тобто у січні 2010 року. Проте, під час звернення позивачки до РЕВ-1 УДАІ ГУМВС України в Одеській області щодо реєстрації цього автомобіля ОСОБА_1 стало відомо, що у січні 2010 року на цей автомобіль накладено арешт слідчим відділом УСБУ в Одеській області та вже згодом, у жовтні цього року, цей автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальній справі та переданий на відповідальне зберігання позивачці. Позивака виконала всі зобовязання за договором купівлі-продажу спірного автомобілю, проте відповідачка ухиляється від обовязку перереєстрації цього транспортного засобу, чим порушує право позивачки розпорядження належним їй автомобілем. Разом з цим, ОСОБА_1 стало відомо, що постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, в ході виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2016 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів, накладено арешт на цей спірний автомобіль. Вказані дії призводять до неможливості для позивачки розпоряджатися автомобілем та оформлення права власності позивача в порядку, передбаченому чинним законодавством, з огляду на що ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

У судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7, який від імені відповідачки позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову.

Представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги від імені ОСОБА_1 підтримувала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судове засідання сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, їх представників, представлених письмових доказів.

Щодо фактичних обставин справи.

Згідно із розпискою, складеною 31 грудня 2009 року ОСОБА_10, за якою остання отримала оплату за автомобіль марки Lexus RX400, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, суму у розмірі 43 500,0 доларів США.

Відповідно до розписки, складеної ОСОБА_2 12.05.2016 року, остання підтвердила отримання через ОСОБА_10, яка діяла в її інтересі, від ОСОБА_1 за здійснений 31.12.2009 року продаж автомобіля марки Lexus RX400, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, суму у розмірі 43 500,0 доларів США.

Після отримання купівельної суми позивачка розпочала користуватися спірним автомобілем як власник, на підтвердження чого посилалася на таке.

На підтвердження користування спірним транспортним засобом позивачкою ОСОБА_1 суду надано копії полісів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема: поліс №ВЕ/1699674, строк дії якого становить з 20.05.2010 року до 19.05.2011 року, страхувальник ОСОБА_1; поліс №АВ/9936523, строком з 30.09.2012 року до 29.09.2013 року, отримувачем полісу є також ОСОБА_1; поліс АІ/6457881 від 21.10.2014 року, строком з 21.10.2014 року до 20.10.2015 року, страхувальником відповідно до якого виступає ОСОБА_1; поліс АЕ/2739262, строком з 21.10.2015 року до 10.10.2016 року, страхувальником до якого є ОСОБА_1 Зазначені договори страхування укладалися позивачкою у звязку з використанням спірного автомобіля.

Після передачі спірного автомобіля у володіння та власність позивачки Слідчим відділом УСБУ в Одеській області 01.10.2010 року повідомлено начальника УДАІ УМВС України в Одеській області полковника міліції ОСОБА_11 про проведення розслідування кримінальної справи №811, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. 01 жовтня 2010 року слідчим відділом УСБУ в Одеській області встановлено місцезнаходження автомобіля марки Lexus RX400, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2. Цього ж дня автомобіль оглянутий працівниками УСБУ в Одеській області, визнаний в якості речового доказу по вказаній кримінальній справі і переданий на відповідальне збереження власнику ОСОБА_1.

Крім того, момент виникнення права користування та розпорядження спірним автомобілем у позивачки підтверджується довіреностями ОСОБА_2 від 11.04.2012 року та ОСОБА_12 від 31.12.2009 року, який діяв від імені відповідачки, виданими на імя ОСОБА_1, відповідно до яких остання уповноважена експлуатувати та розпоряджатися (продавати, обміняти, страхувати, здавати в оренду, проходити техогляд тощо) автомобілем, належним ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 197113, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 21.01.2009 року, тип ТЗ легковий універсал, марки LEXUS, модель RХ400, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № JTJHW31U882860018, реєстраційний № НОМЕР_1.

При цьому, відповідно до актів виконаних робіт ФОП ОСОБА_13 від 25.02.2010 року, 03.04.2011 року, 29.09.2014 року, 12.12.2014 року замовником проведення техобслуговування спірного автомобіля також виступає ОСОБА_1

Таким чином, позивачка виконала всі зобовязання за договором купівлі-продажу транспортного засобу, проте, у звязку з наявністю виконавчого провадження №50888878 щодо виконання виконавчого листа №522/15813/15-ц, виданого 01.04.2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 2 839 139,9 гривень, постановами головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 12.05.2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми боргу, а також автомобіль Lexus RX400, державний номер НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_2; оголошено розшук майна спірного автомобіля, ОСОБА_1 позбавлена можливості розпоряджатися автомобілем та вчиняти дії щодо оформлення права власності в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Щодо визнання права власності на спірний автомобіль.

Суд, піддавши аналізу всі зібрані по справі докази, дійшов висновку, що між сторонами угоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2009 році виникли правовідносини з приводу вказаного автомобіля, що становить предмет цього спору. Момент виникнення цих відносин суд зобовязаний повязати з видачею відповідачкою ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 довіреності з правом керування та розпорядження спірним автомобілем.

Втім, визнаючи характер цих правовідносин, суд не вправі не врахувати наявність усіх інших доказів, зокрема, розписки про отримання купівельної ціни за продаж спірного автомобіля, страхових полісів, починаючи з 2010 року про страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу ОСОБА_1 у звязку з користуванням таким спірним автомобілем, актів виконаних робіт щодо ремонту спірного автомобіля тощо. Зазначені докази свідчать, що ОСОБА_1 користувалася спірним автомобілем не від чужого імені, а від власного імені у своєму інтересі як власним майном, яке перебувало й перебуває у її володінні, яка користувалась та розпоряджалась ним. Наведені докази свідчать, що між сторонами виникли відносини не з договору доручення, а з договору купівлі-продажу.

Факт видачі довіреності є підставою підтвердження часу виникнення правовідносин між сторонами, а також слугував за вимогами попереднього законодавства правовою підставою експлуатації транспортного засобу на автодорогах України до його переоформлення. Таким чином видача довіреності на користування спірним автомобілем на користь позивачки судом має бути визнана в частині правової природи підстави вчинення такого правочину удаваним правочином, оскільки, як слідує із інших доказів у своїй сукупності, сторони фактично мали на увазі укладення іншого правочину договору купівлі-продажу, правила щодо якого й мають бути застосовані судом для оцінки наведених цивільних відносин (стаття 235 ЦК України). Саме на такому характері правових відносин наполягає позивач у своїх позовних заявах. Додатково судом не встановлено будь-яких розумних пояснень, в силу яких позивачка володіла, користувалася, піклувалася та експлуатувала спірний автомобіль, починаючи з моменту видачі зазначеної довіреності 31 грудня 2009 року.

Додатково судом має бути враховано, що і на момент накладення арешту на спірний автомобіль державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області, який діяв в інтересах ОСОБА_3, цей автомобіль перебував у володінні не ОСОБА_2, а саме ОСОБА_1

Застосовуючи до спірних правовідносин положення ст. 334 ЦК України в редакції Закону від 16.01.2003 року, суд має застосувати положення ч. 1 цієї статті, за якою право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, та ч. 4 ст. 334 ЦК України, зокрема, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

При чому, на момент укладення договору купівлі-продажу за чинним на той момент законодавством не вимагалось реєстрації такого договору для виникнення у позивача права власності на спірний автомобіль. Реєстрація транспортного засобу була способом обліку таких транспортних засобів, що не повязувалося з виникненням, існуванням або припиненням прав на такі.

У свою чергу, за правилом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови: ОСОБА_1 отримала спірний автомобіль; факт передачі покупної ціни від продавця ОСОБА_2 до покупця ОСОБА_1 підтверджується змістом розписки, згідно з якою продавцем отримана певна грошова сума за відчужуваний автомобіль.

Додатково судом враховано й не заперечене будь-якою зі сторін, що починаючи з 31 грудня 2009 року спірний автомобіль постійно безперервно та відкрито перебував у володінні та користуванні позивачки, яка здійснювала такі дії виключно у власному інтересі та від свого імені, не приховуючи, що це вчинено як власником такого майна.

Іншим доводом обґрунтованості вимог позивачки є положення чинного на момент виникнення оцінюваних правовідносин законодавства, яким передбачалося виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передання майна. При цьому, правова природа відносин, що виникли між учасниками договору не має викликати сумнівів ці відносини виникли із договору купівлі-продажу спірного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, застосовуючи до правовідносин між сторонами правила із договору купівлі-продажу, суд вважає за необхідне в силу статей 16, 334, 392, 655 ЦК України визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль.

Щодо зняття арешту майна автомобіля марки «LEXUS» RX400.

Як встановлено судом, в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №522/15813/15-ц, виданого 01.04.2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення суми боргу у розмірі 2 839 139,9 гривень з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 постановами головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 від 12.05.2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 в межах суми боргу, а також автомобіль LEXUS RX400, д/н ВН17771СІ, заборонено здійснювати відчуження такого майна та оголошено в розшук спірний автомобіль.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону від 28.12.2015 року, яка діяла на момент накладення державним виконавцем арешту на спірне майно, такий арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Отже, арешт майна допускається лише в тому разі, якщо воно належить боржникові та такий арешт необхідний для забезпечення реального виконання рішення. Проте, як вже встановлено судом, на момент накладення державним виконавцем арешту на спірний автомобіль та оголошення його в розшук, це майно вже належало на праві власності ОСОБА_1, втім, у звязку з наявністю певних обставин, остання була позбавлена можливості зареєструвати цей транспортний засіб на своє імя відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що під час накладення арешту на спірний автомобіль, державним виконавцем порушено права третіх осіб власника такого транспортного засобу ОСОБА_1, яка не є стороною названого виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з майна спірного автомобіля.

Керуючись ст. ст. 16, 235, 334, 392 655 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності та зняття арешту з автомобіля задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «LEXUS» RX400, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований на імя ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС197113, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 21.01.2009 року.

Зняти арешт з майна автомобіля марки «LEXUS» RX400, 2008 року випуску, кузов №JTJHW31U882860018, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого на імя ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС197113, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 21.01.2009 року, накладений ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області з виконання виконавчого документа №522/15813/15-ц, виданого 1.04.2016 року Приморським районним судом міста ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

20.12.2016