У х в а л а

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання особистою власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із указаним позовом, у якому зазначала, що з 13 серпня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, дітей не мають. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти ними придбано нежиле приміщення в АДРЕСА_1, вартістю 284 582 грн, земельну ділянку, площею 0,1687 га, вартістю 65 186 грн, автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, вартістю 788 020 грн, за особисті кошти нею придбано земельну ділянку площею 0,1685 га, вартістю 65108 грн. Під час розгляду справи, уточнивши позовні вимоги, просила визнати спільним сумісним майном подружжя нежиле приміщення − офісне приміщення, загальною площею 46,6 кв. м, земельну ділянку площею 0,1687 га, земельну ділянку площею 0,1685 га, транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER PRADO. В порядку поділу майна, з урахуванням боргових зобов'язань, а саме:90 000 доларів США, взятих у борг у ОСОБА_9, отриманих за кредитною угодою коштів у розмірі 1700 000 російських рублів,і використання цих коштів на потреби сім'ї, − придбання земельних ділянок і внесення першого внеску за спірний автомобіль, просила визнати за нею право власності та виділити їй в натурі нежиле приміщення − офісне приміщення, загальною площею 46,6 кв. м, що розташоване в АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,1687 га, яка розташована та території Чернігівської міської ради і призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельну ділянку площею 0,1685 га, яка розташована на території Чернігівської міської ради і призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

ОСОБА_7 звернувся із зустрічним позовом про визнання права особистої власності на нежиле приміщення − офісне приміщення, земельну ділянку площею 0,1687 га, земельну ділянку площею 0,1685 га, посилаючись на те, що, перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_6, він придбав вказане майно за особисті кошти, які були сплачені ним ще до підписання договорів.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право особистої приватної власності на нежиле приміщення - офісне приміщення, загальною площею 46,6 кв. м, що розташоване в АДРЕСА_1, яке розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_4, земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована та території Чернігівської міської ради, земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3654 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майно, набуте подружжям за час шлюбу: нежиле приміщення - офісне приміщення, загальною площею 46,6 кв. м, що розташоване в АДРЕСА_1, яке розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 885 504 грн 81 коп., земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована та території Чернігівської міської ради, вартістю 63 3687 грн 81 коп., земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 632 963 грн 55 коп. та кошти, отримані від продажу автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2012 року випуску, вартістю 1 007 216 грн 40 коп. В порядку поділу спільно нажитого майна в рахунок 1/2 частини виділено ОСОБА_6 нежиле приміщення - офісне приміщення загальною площею 46,6 кв. м, що розташоване в АДРЕСА_1, яке розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 885 504 грн 81 коп., земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована та території Чернігівської міської ради, вартістю 633 687 грн 81 коп., а всього на загальну суму 1 519 292 грн 62 коп., визнано за ОСОБА_6 право власності на вказане майно. Виділено ОСОБА_7 в рахунок 1/2 частини на праві власності: земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 632 963 грн 55 коп. та кошти від продажу автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2012 року випуску, в сумі 1 007 216 грн 40 коп., а всього на загальну суму 1 640 179 грн 95 коп. Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 71 494 грн. компенсації за переотриману частку спільного майна.В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Узадоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5 779 грн 2 коп.судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 серпня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до цього суду.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 14 березня 2016 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року скасовано, позов ОСОБА_6 та позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7:

1. 3/25 частини нежилого приміщення − офісного приміщення, площею 5,6 кв. м, що розташоване по вул. Коцюбинського, 46 в м. Чернігові і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер :032:9313, вартістю 104 880 грн 57 коп.

2. Земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер :02:9313, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 633 687 грн 81 коп.;

3. Земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 632 963 грн 55 коп.

4. Грошові кошти, отримані від продажу автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1, загальна сума яких станом на час розгляду справи становить 1 007 216 грн 40 коп.

Виділено ОСОБА_6 в рахунок належної їй 1/2 частини спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 633 687 грн 81 коп., визнавши за ОСОБА_6 право власності та припинивши право спільної сумісної власності на це майно.

Виділено ОСОБА_7 в рахунок належної йому 1/2 частини спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Чернігівської міської ради, вартістю 632 963 грн 55 коп. і 3/25 частини нежилого приміщення − офісного приміщення, площею 5,6 кв. м, вартістю 104 880 грн 57 коп., що розташоване по вул. Коцюбинського, 46 в м. Чернігові і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер :032:9313, визнавши за ОСОБА_7 право власності та припинивши право спільної сумісної власності на це майно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 52 440 грн 29 коп. в рахунок грошової компенсації за належні їй 3/50 частини нежилого приміщення − офісного приміщення, що розташоване по вул. Коцюбинського, 46 в м. Чернігові і розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер :032:9313.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 503 608 грн 20 коп. в рахунок грошової компенсації за належну їй 1/2 частину автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 362 грн 13 коп. за переотриману частку в спільній сумісній власності.

В іншій частині вимог первинного позову і зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 9 442 грн 80 коп. судових витрат по справі.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 6 211 грн 80 коп. судових витрат у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, поданій представником ОСОБА_8, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 3/25 частини нежилого приміщення - офісного приміщення, площею 5,6 кв. м, що розташоване по вул. Коцюбинського, 46 в м. Чернігові, та в цій частині справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги ОСОБА_6, поданій представником ОСОБА_8, та ОСОБА_7 підлягають задоволенню частково.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначеним нормам процесуального права не відповідають.

Судами встановлено, що 13 серпня 2011 року ОСОБА_7 і ОСОБА_6 зареєстрували між собою шлюб.

17 серпня 2011 року між ОСОБА_10, від імені якого діяла ОСОБА_11, і ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення − офісного приміщення, який посвідчений ОСОБА_12, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2994, загальною площею 46,6 кв. м, що розташоване по вул. Коцюбинського, 46 в м. Чернігові, яке розміщене на земельній ділянці Чернігівської міської ради, загальною площею 0,0057 га, кадастровий номер НОМЕР_4.

08 жовтня 2012 року між ОСОБА_13 і ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений ОСОБА_12, приватним нотарісом Чернігівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2840, площею 0,1687 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована та території Чернігівської міської ради і призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

21 травня 2012 року між ОСОБА_14 і ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений ОСОБА_12, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1337, площею 0,1685 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Чернігівської міської ради і призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

28 липня 2012 року між ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» і ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу № SA-0000155 від 28 липня 2012 року транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO, легковий універсал-В, дизель, білого кольору, 2012 року випуску.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК Україниособистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Однак суд першої інстанції у достатньому обсязі не з'ясував питання про наявність передбачених ст. 57 СК України підстав для визнання спільною сумісною власністю спірного майна подружжя, не дослідив питання про джерела їх набуття, у зв'язку із чим не надав належної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, якими обґрунтовували позовні вимоги сторони, у тому числі поясненням свідків.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 та відмовляючи у позові ОСОБА_6, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212−214 ЦПК України встановивши фактичні обставини, а саме, що договори купівлі продажу двох земельних ділянок та автомобілю були укладені протягом другого року перебування у шлюбі, дійшов передчасного висновку про визнання права власності на вказане майно за ОСОБА_7

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд не виконав вимоги ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року, та по суті не вирішив спір щодо спірного офісного приміщення, визнавши вказане нежиле приміщення об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, не врахував, що офісне приміщення хоча і було набуте у період шлюбу, грошові кошти у розмірі 250 000 грн ОСОБА_7 сплатив 7 серпня 2011 року, тобто до реєстрації шлюбу, а також, що ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем, і відповідно до свідоцтва платника єдиного податку, видом його господарської діяльності є: роздрібна торгівля, здавання в оренду нерухомого майна, а тому висновок суду апеляційної інстанції щодо визнання спірного офісного приміщення об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 за належні їй 3/50 частини спірного приміщення є передчасним.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України установлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій всупереч вимогам ст. ст. 212−214, 303 ЦПК України порушили норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 14 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак