У Х В А Л А

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду щодо стягнення боргу з ОСОБА_4, ОСОБА_5, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаною заявою та просило видати виконавчій лист на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1449/15 від 3 вересня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором від 8 вересня 2008 року у розмірі 351 796 грн 37 коп. та витрат пов'язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 3 917 грн 96 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду щодо стягнення боргу відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ«Укрсоцбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк», суди на підставіположень ст. 6 Закону України «Про третейські суди» та п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України, дійшли правильного висновку про те, що справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, є непідвідомчими третейським судам. Суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Ураховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку про відмову у видачі ПАТ «Укрсоцбанк» виконавчого листа на примусове виконання вищевказаного рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.Ф. Хопта