АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/9860/16 Головуючий у 1-й інстанції - Сухомлінов С.М.
Доповідач- Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Побірченко Т.І., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Куркіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року про задоволення подання старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Єрмакової Олени Анатоліївни щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року старший державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Єрмакова Олена Анатоліївна звернулася до суду із поданням, в якому просила тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до моменту виконання останнім своїх майнових зобов'язань за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.05.2015 року про стягнення з боржника на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 450 471 грн. 86 коп.

Подання мотивувала тим, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, а на вимоги державного виконавця не реагує. Крім того, як стало відомо державному виконавцю, ОСОБА_2 має декілька паспортів, що унеможливлює повноцінне виконання попередньої ухвали про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року подання задоволено. Обмежено ОСОБА_2 до виконання ним зазначеного вище рішення суду у праві виїзду за межі України за паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 та паспортом громадянина Російської Федерації НОМЕР_3.

В поданій апеляційній скарзі представник боржника просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання. Посилається на те, що державним виконавцем належним чином не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов'язання. Крім того, зазначав, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2016 року вже обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, а тому відсутні підстави для повторного застосування зазначених заходів.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та з'ясувавши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист №753/3332/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 450 471 грн. 86 коп.

22.01.2016 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а боржнику запропоновано в семиденний термін виконати рішення суду в добровільному порядку.

01.02.2016 року та 08.02.2016 року державним виконавцем здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1, проте двері ніхто не відчинив, провести перевірку майнового стану не вдалося, у зв'язку з чим боржнику залишено виклик.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань, а обмеження його у праві виїзду за межі України в даному випадку є необхідним заходом.

Проте, погодитися з таким висновком колегія суддів не вбачає за можливе.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Разом з тим, за змістом ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження не вбачається факт умисного ухилення боржника від виконання власних боргових зобов'язань.

Так, державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за адресою: АДРЕСА_1. За цією ж адресою боржнику направлялися виклики та повідомлення /а.с. 11-13/. Між тим, за зазначеною адресою ОСОБА_2 не зареєстрований та ніколи не проживав. З копії паспорту боржника /а.с. 46-зв./ вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, з 22 грудня 2015 року, тобто ще до відкриття виконавчого провадження, боржник змінив місце проживання та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Державний виконавець належної оцінки зазначеним обставин не надав, а усі виконавчі дії продовжують проводитися за хибною адресою.

За таких обставин, відсутні докази ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження не вбачається належне повідомлення відповідача про відкриття виконавчого провадження та про проведення будь-яких виконавчих дій.

Посилання державного виконавця на те, що факт ухилення боржника від виконання боргових зобов'язань встановлено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2016 року, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки зазначена ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2016 року.

Отже, державним виконавцем не доведено, що органами ДВС були вжиті усі можливі та необхідні дії для забезпечення виконання рішення суду, а також не надано суду підтверджень намірів боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності, а тому, в даному випадку, оскаржувана ухвала порушує конституційне право боржника на вільне пересування.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Згідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, задовольнити.

Скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Єрмакової ОлениАнатоліївни щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: