Справа № 346/5529/16-ц
Провадження № 2/346/1959/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого - судді П'ятковського В.І.

секретаря Іванишин Х.І., представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог : інспекція державного архітектурного - будівельного контролю в Івано-Франківській області, про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4.

Станом на 01 липня 1990 року, тобто до прийняття Закону України «Про власність» у вище вказаному житловому будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_2 - невістка та ОСОБА_3 - онук.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не втратили права на частку в дворі, то кожному належить по 1/5 частині житлового будинку з господарськими спорудами.

В зв»язку зі смертю протягом певного часу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у неї виникла необхідність зареєструвати право власності на даний будинок, проте через відсутність правовстановлюючого документа не може цього зробити.

Просить суд, в зв'язку із виниклими обставинами, визнати за нею, одноосібно, право власності на вищевказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди, оскільки єдиний можливий спадкоємець, її син, відповідач ОСОБА_3, від своєї частки у будинковолодінні відмовляється.

Крім того просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, площею 0,3119 га та 0,0605 га для ведення підсобного сільського господарства, що знаходяться село Нижній Вербіж, Коломийського району, Івано-Франківської області, які належали ОСОБА_6 на підставі Державного акта від 16 грудня 1994 року НОМЕР_1 і який ним було втрачено.

У судове засідання сторони не з»явилися, натомість подали до суду заяви згідно яких позовні вимоги просять задоволити, а розгляд справи проводити без їх участі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 і станом на 01 липня 1990 року, на час ліквідації колгоспних дворів, у даному будинку були зареєстровані і проживали : ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_3 - онук, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради від 19 жовтня 2016 року № 1354/02.2-25.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01 серпня 1990 року зроблено запис за № 34.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/5 частину житлового будинку в якому він проживав. В управління спадковим майном, в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963 р., вступили - дружина померлого, ОСОБА_5 та син ОСОБА_6, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради від 19 жовтня 2016 року № 1354/02.2-25, однак свідоцтва про право на спадщину ними не отримувалися.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про смерть 07 грудня 1990 року зроблено запис за № 57.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належні їй 3/10 частини вказаного житлового будинку господарських будівель та споруд.

Оскільки на день смерті разом із спадкоємицею проживав її син, ОСОБА_6, то фактично він і прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується довідкою Нижньовербізької сільської ради від 19 жовтня 2016 року № 1354/02.2-25, в зв»язку із чим став власником 3/5 частин спірного господарства.

Проживаючи у належному господарстві ОСОБА_6 розпочав реконструкцію житлового будинку з добудовою (літ. «А-1»), однак узаконити власність на спадкову частину будинковолодіння та на добудову не встиг.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 зроблено запис за № 1.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 3/5 частини належного йому житлового будинку, господарських будівель та споруд.

У виписці з інвентаризаційних матеріалів виданої ОКП Коломийським МБТІ 24 травня 2016 року за № 55980 вказано, що право власності на будинковолодіння у якому проживав спадкодавець не зареєстровано ні за ким.

Крім того, відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,3119 га та 0,0605 га для ведення підсобного сільського господарства, що знаходяться у с. Нижній Вербіж, Коломийського району, які належали померлому на підставі Державного акта від 16 грудня 1994 року НОМЕР_1. Наведене підтверджується світлокопіями : вищевказаної довідки сільської ради, трьох витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за №№ НВ-016, 016 та 016 від 17 червня 2016 року та трьох кадастрових планів земельних ділянок за №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4.

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6, позивачка, будучи спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка, звернулася до державного нотаріуса із заявою про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 3119 кв.м, 605 кв.м. та 2500 кв.м., додавши в підтвердження своїх вимог вищеперелічені судом документи. Проте отримала відмову нотаріуса від 09 серпня 2016 року, по причині відсутності реєстрації права власності на спадковий будинок за спадкодавцем на що вказує виписка з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 24 травня 2016 року № 55980 та здійснення спадкодавцем самочинної реконструкції вказаного житлового будинку та добудови без дозволу на виконання будівельних робіт і відсутності правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності померлого на земельні ділянки.

Також у серпні 2016 року позивачка, як спадкоємець, звернулася в управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області із заявою по питанню оформлення спадщини на вищевказаний будинок.

Листом відповіддю управління від 12 вересня 2016 року позивачці було роз»яснено, крім положень на які посилалася нотаріус і на існуючі визначені законом спеціальні підстави набуття права власності на самочинне будівництво згідно яких, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішення суду, він приймається в експлуатацію згідно з визначеним законом порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації.

Із технічного заключення підприємця - експерта ОСОБА_7, яке було виконане на підставі замовлення позивачки від 02 серпня 2016 року, видно, що реконструйований господарським способом, житловий будинок з прибудовою до нього загальною площею - 97.90 кв.м., житловою площею - 39.00 кв.м. та допоміжною площею - 58.90 кв.м. по АДРЕСА_1, на який 14 червня 2016 року за інвентарним номером 318 Коломийським МБТІ виготовлений технічний паспорт, рекомендується для визнання на нього права власності.

Втрата спадкодавцем оригіналу Державного акту НОМЕР_1 від 16 грудня 1994 року на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,6429 га, які знаходяться в с. Нижній Вербіж, Коломийського району виданим на його ім»я позбавляє позивачку можливості оформити відповідні документи, про визнання за собою права власності на них. З цих підстав позивачкою подано відповідне повідомлення у засобах масової інформації, згідно з яким втрачений Державний акт слід вважати недійсним.

Згідно висновку про вартість майна від 19 жовтня 2016 року оціночна вартість спірного майна становить 130 306 грн.

У листі управління Держгеокадастру у Коломийському районі Івано-Франківської області від 17 червня 2016 року № 217/3-16-0.8 зазначено, що відповідно до виданого витягу з ДЗК від 17 червня 2016 року на земельну ділянку ОСОБА_6 на території села Нижній Вербіж, приватизовану для ведення підсобного сільського господарства, виявлено різницю в площах, згідно даних Державного акту НОМЕР_1 від 16 грудня 1994 року рахується ділянка площею 0,3324 га., фактично згідно промірів по тахеометричній зйомці у користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,3119 га.

Із витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку спадкових земельних ділянок від 10 червня 2016 року вбачається, що оцінка земельної ділянки площею 0,2500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 106575 грн., площею 0,3119 га. для ведення підсобного сільського господарства становить 14 858 грн. та площею 0,0605 га. для ведення підсобного сільського господарства становить 999 грн. Загальна вартість складає 122 432 грн.

У силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у разі коли на самочинно збудоване майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. У відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

За таких підстав, коли встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відповідає всім діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам України, що надає можливість використання його для проживання і це не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, та що спадкодавець ОСОБА_6, являвся у встановленому законом порядку власником вищевказаної земельної ділянки згідно Державного акту НОМЕР_1 від 16 грудня 1994 року, який втрачено, то вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вищевказане нерухоме майно обгрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та ст.ст 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 321, 328, 346, 376, 392, 1218, 1268 ЦК України, Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів» від 13 квітня 2011 року, та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 22 червня 2011 року, керуючись ст.ст. 213, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок загальною площею - 97.9 кв.м., житловою площею - 39.0 кв.м. та господарські будівлі і споруди, що по АДРЕСА_1, земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в с. Нижній Вербіж, Коломийського району площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, земельну ділянку для ведення підсобного сільського господарства, яка знаходиться в с. Нижній Вербіж, Коломийського району площею 0,3119 га, кадастровий номер НОМЕР_3, земельну ділянку для ведення підсобного сільського господарства, яка знаходиться с. Нижній Вербіж, Коломийського району площею 0,0605 га, кадастровий номер НОМЕР_4 .

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя П'ятковський В. І.