КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4655/16-ц
Провадження № 6/488/227/16 р.
У Х В А Л А

Іменем України

14.12.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі : судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Бондар Є.В.,

розглянувши подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи,

В С Т А Н О В И В:

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_2.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №51707341 з виконання виконавчого напису № 3734, виданого 21.07.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3М про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 8 957 653,01 грн. Заявник зазначає, що боржник не вчиняє жодних дій, спрямованих на добровільне виконання виконавчого напису. Державним виконавцем неодноразово направлялась вимога, якою ОСОБА_2 зобовязувалась надати для опису будинок №26 по пров. Колективному у м. Миколаєві, разом з тим, вимогу державного виконавця не виконано, провести опис та арешт майна не виявилося можливим. Крім того, державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за адресою: м. Миколаїв, пров. Колективний, 26, однак, провести опис та арешт майна не виявилося можливим, так як двері ніхто не відчинив. Крім того, подання обґрунтовано ще й тим, що для подальшого виконання виконавчого напису необхідно провести опис та арешт майна боржника, однак, боржник перешкоджає у входженні до будинку, шляхом не надання доступу до будинку, у звязку з чим здійснення опису та арешту майна боржника для подальшої його реалізації в рахунок погашення боргу не виявляється можливим, а тому виникла необхідність звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про розгляд подання повідомлявся належним чином.

Інші сторони у судове засідання відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України не викликалися.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, долучені до подання, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів подання, 21 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис, на підставі якого запропоновано стягнути з боржника грошові кошти у розмірі 8 957 653,01 грн., які є її боргом за Кредитним договором, з яких запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі залишку заборгованості за кредитом у розмірі 144 715,68 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 136 870,79 доларів США, комісії у розмірі 16 993,98 доларів США, пені у розмірі 136 791,68 доларів США та витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні подання суд враховує те, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.10.2016 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №51707341, відкритого 21.07.2016 по стягненню грошових коштів за виконавчим написом № 3734.

Крім того, відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Миколаївської області від 17.11.2016 зупинено виконавче провадження №51707341, відкрите 21.07.2016 по стягненню грошових коштів за виконавчим написом №3734.

Таким чином, станом на момент звернення Відділу з поданням до суду виконавче провадження є зупиненим.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Разом з тим, згідно ч.ч. 1, 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобовязаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Однак, обставини, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», не відпали, оскільки, ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.10.2016 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №51707341, не скасована.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Більше того, як вбачається з доданих до подання додатків, доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї виконавчим написом, державним виконавцем не надано.

Матеріали подання не містять доказів про те, що ОСОБА_2 була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження, на яку посилається заявник у поданні, а тому невідомо, чи обізнана ОСОБА_2 про відкрите виконавче провадження. Крім того, відповідно до копії конверта, долученого до матеріалів подання, вбачається, що такий повернувся за закінченням терміну зберігання, що є підтвердженням того, що боржник не отримала постанову про відкриття виконавчого провадження.

Також, відмовляючи у задоволенні подання суд зазначає, що акти, долучені до матеріалів подання, не є належними доказами в розумінні ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обовязковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, повязаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Пунктом 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У зазначених актах, складених державним виконавцем при виході за місцем знаходження майна, опис якого планувалось провести, не вказаний час їх складання, не були залучені до їх проведення поняті, у звязку з чим акти не є належними та допустимими доказами.

Також, не заслуговують на увагу і вимоги державного виконавця, оскільки, такі повернулися за закінченням терміну зберігання.

Положення ст. 30 Конституції України гарантують недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Миколаївській області про примусове проникнення до житла слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 57-61, 208, 209, 210, 213, 214, 215, 218, 223, 376 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів.

Суддя: Г.М. Лазарева