АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2435/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Зембра Є.Й.
Провадження № 22-ц/789/902/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - апелянта ОСОБА_1 та її

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду від 02 червня 2016 року по справі за позовом дошкільного навчального закладу №5, інтереси якого представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ДЗН №5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів в сумі 3202 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при перегляді рішення Кременецького районного суду від 10.11.2014 року рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 02.02.2015 року в частині стягнення з Кременецького ДНЗ №5 на користь ОСОБА_1 заробітку за час вимушеного прогулу було скасовано та ухвалено нове, яким замінено проведення стягнення на користь відповідачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5570 грн. з ДЗН №35 на відділ освіти Кременецької РДА. Рішення в частинні стягнення моральної шкоди та додаткове рішення від 17.12.2014 року в частині стягнення судових витрат скасоване і ухвалене в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено. В решті позовні вимоги - залишено без змін. Враховуючи те, що рішення Кременецького райсуду від 10.11.2014 року в частині стягнення середньомісячної заробітної плати підлягало до негайного виконання, тому ДНЗ №35 було перераховано ОСОБА_1 3202,75 грн. На виконання рішення Апеляційного суду Тернопільській області ОСОБА_1 було проведення стягнення зазначеної вище суми коштів ще з відділу освіти Кременецької РДА. Оскільки ОСОБА_1 безпідставно одержані грошові кошти у сумі 3202 гривні 75 копійок з Кременецького дошкільного навчального закладу № 5, які були списані з їх рахунку казначейською службою на виконання рішення суду, яке на даний час скасоване і за рішенням апеляційного суду стягнено з відділу освіти Кременецької райдержадміністрації, тому просили задовольнити їх позов.

Рішенням Кременецького районного суду від 02 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 безпідставно одержані грошові кошти в сумі 3202 гривні 75 копійок на користь Кременецького дошкільного навчального закладу №5.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кременецького дошкільного навчального закладу №5 сплачений ними судовий збір у розмірі 1218 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ДЗН №5 у задоволенні позову, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу та додаткові пояснення підтримали, зіславшись на доводи викладені в них.

Представник ДЗН №5 в судове засідання не зявився, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 до відділу освіти Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області, дошкільного навчального закладу №5 м. Кременець про визнання протиправними рішень про накладення дисциплінарних стягнень та про звільнення з роботи, поновлення на роботі, зобов'язання про вчинення дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на роботі, стягнуто з Кременецького ДНЗ №5 в користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5570 гривень, стягнуто 2000 гривень моральної шкоди та 243 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за місяць в сумі 3202 гривні звернено до негайного виконання.

Як вбачається з повідомлення про безспірне списання коштів з рахунку боржника від 19.11.2014 року № 02-81/1091, згідно заяви ОСОБА_1 про виконання рішення Кременецького районного суду від 10 листопада 2014 року, 18.11.2014 року проведено безспірне списання коштів на суму 3202 грн. 75 коп., а саме суму коштів, що зверталась до негайного виконання.(а.с.4,5).

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року рішення Кременецького районного суду від 10 листопада 2014 року в частині стягнення з Кременецького ДНЗ №5 в користь ОСОБА_1 заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 5570 гривень скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнено з відділу освіти Кременецької райдержадміністрації в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5570 гривень. Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди в користь ОСОБА_1 та додаткове рішення від 17 грудня 2014 року в частині стягнення судових витрат в сумі 243 гривні 60 копійок скасовано і ухвалене в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено. В решті позовні вимоги - залишено без змін.

Як вбачається з виписки по рахунку від 05.08.2015 року відділ освіти Кременецької райдержадміністрації на виконання рішення Апеляційного суду Тернопільської області здійснив виплату ОСОБА_1 на суму 5570 грн.(а.с.58).

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно, зобов'язана повернути це майно. Особа, зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вимога про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні означає, що у разі припинення зобов'язання через неможливість його виконання, яке виникло внаслідок обставин, за які жодна із сторін не відповідає, сторона що виконала своє зобов'язання повністю або частково, має право вимагати повернення виконаного. Ця вимога носить самостійний характер. Оскільки загальні положення про зобов'язання не містять норм, які передбачають необхідність повернення виконаного, хоча загальні принципи зобов'язального права мають на увазі необхідність повернення виконаного при настанні об'єктивної неможливості виконання зобов'язання ст.625 ЦК України.

Якщо підстава, на якій виникло зобов'язання, з якоїсь причини відпала, або для однієї із сторін виникла об'єктивна неможливість його виконання і вона звільняється від зобов'язання, а інша сторона вже виконала повністю або частково зобов'язання, остання сторона має право вимагати від першої сторони все передане їй в натурі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 двічі отримала кошти в сумі 3202,75 грн., що сама не заперечила в апеляційній інстанції, як на виконання рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 02.02.2015 р. - 05.08.2015 р. так і рішення Кременецького районного суду від 10 листопада 2014 року - 19.11.2014 року.

Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов законодавства.

Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що ОСОБА_1 двічі отримала кошти в розмірі 3202,75 грн. на виконання рішень судів у відповідності до вимог ст. 235 КзпП України, що сама не заперечувала відповідачка, а тому сума 3202,75 грн., яка списана на виконання рішення Кременецького райсуду від 10.11.2014 року отримана нею є як безпідставно набуте майно і підлягає поверненню ДНЗ №5.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що судом до спірних правовідносин не застосовано норми ст.1215 ЦК України, оскільки спірна сума виплачувалась не добровільно, за відсутності помилки з боку працівника організації, а на виконання рішення суду, яке було скасовано вищою інстанцією, про що відповідачка знала, а тому ця норма закону на дані правовідносини не поширюється.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст.10, 60 УПКУ обгрунтовано виходив з доведеності позову.

Таким чином, до зазначеного висновку суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судових засіданнях.

Доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду з їх оцінки, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 300, 303, 307, 308, 315-317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4