Ухвала

іменем україни

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3, третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області, треті особи: Миколаївська міжрайонна прокуратура Львівської області, Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, Миколаївський районний виробничий відділ Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання права власності на земельну ділянку та визнання чинним державного акта на право приватної власності на землю, за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Миколаївський міжрайонний прокурор Львівської області в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області (далі - Більченська сільська рада) звернувся з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Більченської сільської ради № 285 від 15 травня 2001 року передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки загальною площею 0,34 га, в тому числі 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Болоня Миколаївського району Львівської області. Миколаївським районним центром державного земельного кадастру Львівської області на підставі заяви-договору із ОСОБА_3 від 21 жовтня 2001 року було виготовлено технічну документацію на виконання робіт по підготовці та видачі державного акта на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га. ОСОБА_3 було видано державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га, НОМЕР_1. В ході проведення перевірки в Більченській сільській раді Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області щодо додержання вимог земельного законодавства при наданні ОСОБА_3 земельної ділянки виявлено ряд порушень норм чинного законодавства, зокрема допущено порушення «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі». Крім цього, державний акт суперечить рішенню Більченської сільської ради № 285 від 15 травня 2001 року, яким відповідачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,34 га, а не 0,351 га.

З огляду на викладене, просив поновити строк позовної давності та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 28 грудня 2001 року, виданий ОСОБА_3

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у рішенні № 285 від 15 травня 2001 року вчинені довільні дописки площі земельної ділянки, переданої йому у приватну власність, які суперечать даним вказаним у державному акті на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 28 грудня 2001 року. Копія вищевказаного рішення Більченської сільської ради не може мати жодного правовстановлюючого значення, оскільки виготовлена всупереч виданого йому державного акта.

З огляду на викладене, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,018 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Болоня Миколаївського району Львівської області та визнати чинним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,351 га НОМЕР_1, виданий 28 грудня 2001 року на ОСОБА_3

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 04 червня 2015 року первісний позов задоволено, поновлено Миколаївському міжрайонному прокурору Львівської області, який діє в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області строк позовної давності та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 28 грудня 2001 року, виданий ОСОБА_3 як незаконний. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову Миколаївського міжрайонного прокурора Львівської області, який діє в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області відмовлено за пропуском строку позовної давності. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Львівської області просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та неправильним застосуванням норм матеріального права та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що в касаційній скарзі наведено лише доводи щодо оскарження рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення первісного позову, вказане рішення в частині вирішення зустрічного позову відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволені первісного позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин і про застосування якого заявлено клопотання ОСОБА_3

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що рішенням Більченської сільської ради № 285 від 15 травня 2001 року передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки загальною площею 0,34 га, в тому числі 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Болоня Миколаївського району.

Миколаївським районним центром державного земельного кадастру Львівської області на підставі заяви-договору із ОСОБА_3 від 21 жовтня 2001року було виготовлено технічну документацію на виконання робіт по підготовці та видачі державного акта на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га.

28 грудня 2001 року ОСОБА_3 видано державний акт НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 78, на право приватної власності на землю загальною площею 0,351 га.

Державна інспекція сільського господарства в Львівській області звернулася до прокуратури із клопотанням від 13 лютого 2015 року про вжиття заходів прокурорського реагування для усунення порушень норм чинного законодавства, виявлених під час проведення перевірки в Більченській сільській раді щодо додержання вимог земельного законодавства при наданні ОСОБА_3 земельної ділянки.

Обґрунтовуючи доводи позовної заяви прокурор вказував на те, що про порушення норм земельного законодавства прокуратурі стало відомо 18 лютого 2015року, тобто після проведення перевірки у Більченській сільській раді Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області.

Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог, апеляційний суд зазначив, що перебіг строку позовної давності для оскарження вказаного державного акта прокурором, який діє в інтересах держави, зокрема в особі Більченської сільської ради, починається з моменту, коли про порушення цивільного права або інтересу стало відомо власнику майна, в особі Більченської сільської ради, а закінчується відповідно через три роки.

Разом з тим, у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог, суд може відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Суд апеляційної інстанції на вказані положення закону уваги не звернув та встановивши, що спірною є частина земельної ділянки площею 0,133 га, яка належить ОСОБА_3 та на яку претендує ОСОБА_4, проте рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2000 року, яке набрало законної сили, у позові ОСОБА_4 відмовлено та зобов'язано Більченську сільську раду передати у власність ОСОБА_3 земельну ділянку в розмірі 0,14 га, а тому інтерес держави виданням спірного державного акту не порушено, в той же час застосував строк позовної давності, не навівши при цьому правових висновків щодо обґрунтованості позову, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого у справі рішення в частині первісного позову з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний суд має перевірити наявність правових підстав для задоволення чи відхилення позовних вимог, та у разі наявності підстав для задоволення позову, перевірити застосування строку позовної давності відповідно до Глави 19 ЦК України та вирішити спір по суті.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню в частині вирішення первісного позову з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року в частині позовних вимог Миколаївського міжрайонного прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області до ОСОБА_3, третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

А.О.Леванчук

І.М. Фаловська