Провадження № 2/761/2581/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року представник Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), про виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення та стягнення з відповідача судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до сфери управління позивача у відповідності до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», передано будинок АДРЕСА_1. Позивачем було встановлено факт проживання відповідача у спірній квартирі. Відповідач у спірній квартирі не зареєстрований, ордер на проживання останньому не надавався, особові рахунки - вільні, плата за комунальні послуги не нараховується та ніким не сплачується. Таким чином, відповідач зайняв вказане приміщення незаконно. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої просив позов розглядати за його відсутності, позовну заяву підтримає, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 N 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» (далі по тексту - Розпорядження) визначено Перелік підприємств, організацій та установ, майно яких віднесено до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Згідно пп. 4.5 п. 4 4.5. Розпорядження, здійснюючи управління об'єктами, зазначеними у пункті 1 цього розпорядження, районні в місті Києві державні адміністрації здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням закріпленого за підприємствами майна. Виявляють комунальне майно, яке тимчасово не використовується, та вносять пропозиції щодо умов його подальшого використання.

В Додатку N 10 до вказаного Розпорядження визначено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких віднесено до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, зокрема, до сфери управління позивача віднесено і будинок АДРЕСА_1 в м. Києві.

Відповідно до ст. 18 ЖК УРСР, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985, № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст. 61 Житлового кодексу України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення.

Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім'ї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

Відповідно до Довідки, наданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» № 2212 від 12.08.2015, у спірній квартирі був зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був знятий з реєстрації 16.07.2015р. у зв'язку із смертю (а.с. 10).

В матеріалах справи наявний Ордер № 89531 серія Б, який виданий на ім'я ОСОБА_2 на право зайняття однієї кімнати в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Станом на 12.08.2015 у спірній квартирі зареєстрованих немає, що підтверджується Довідкою з місця проживання сім'ї та реєстрації, виданої 12.08.2015 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за № 2190 (а.с. 11).

З листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 25.02.2016 за № 2217(И-2016) вбачається, що спірна квартира на праві власності не зареєстрована (а.с. 31).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 04.03.2016 також вбачається, що відомості щодо реєстрації права власності на спірну квартиру у реєстрах відсутні (а.с. 42).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира на праві власності не зареєстрована, у відповідача на момент звернення позивача із позовом відсутні правові підстави щодо зайняття спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР ).

Як вбачається з матеріалів справи, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Кийградсервіс», яке утримує вказаний будинок, було виявлено факт самовільного зайняття квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, що підтверджується відповідним Акт від 12.08.15р., складеним комісією у складі майстра т/д № 4 ОСОБА_3, ОСОБА_4, бригадира ОСОБА_5 (а.с. 8).

Також в матеріалах справи наявне Попередження відповідачу від 23.07.2015, надісланого відповідачу ТОВ «Кийгрдасвервіс» щодо звільнення спірної самовільно зайнятої квартири (а.с. 13), на якому є підпис відповідача та відмітка про те, що останній не погоджується з вказаним Попередженням.

Про вказані факти позивача, як орган, до сфери управління якого відноситься будинок АДРЕСА_1 було повідомлено листом від 22.10.2015 за № До166 (а.с. 5).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи ту обставину, що відповідач не мав достатніх правових підстав для зайняття спірної квартири, відповідного рішення про надання відповідачу житлової площі для проживання не приймалося, ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, видавався на іншу особу, на відповідача безпосередньо не видався, а також те, що відповідачем протягом всього розгляду справи не надано в розумінні ст. 61 ЦПК України, доказів, які свідчили б про правомірність зайняття квартири АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, відповідно до ч.3 ст.116 Житлового кодексу УРСР відповідач підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: