ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3109/16-ц
Провадження № 2/210/1365/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,
за участю секретаря судового засідання: Ширинової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Виконком Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі вона з 09 вересня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22 травня 2015 року. Від шлюбу дітей вони не мали. Під час перебування у шлюбі, на підставі рішення виконкому Дзержинської районної у м. Кривому Розі від 15 січня 2014 року №1, їм 22 січня 2014 року видано ордер на жилу площу в гуртожитку №4, як наймачам, на право зайняття з сімєю з двох осіб жилої площі розміром 14,1 кв.м. у гуртожитку за адресою: пл. Домнобудівників, буд.2, корпус №2, кімната №826, в м. Кривий Ріг. За вказаною адресою вони разом мешкали, як сімя, та перебувають на реєстраційному обліку. Кімната ними не приватизована та не є приватною власністю. Фактичні шлюбні відносини вони припинили з квітня 2015 року. Саме з квітня 2015 року та до тепер, тобто більше року, відповідач за вищевказаною адресою не мешкає, особистих речей його в кімнаті не має. ОСОБА_3 житлово-комунальні послуги за себе не сплачує, фактичне місце проживання його не відоме, засоби звязку не відомі також. На даний час у нього інша сімя. З метою уникнення виникнення заборгованості, нараховані комунальними підприємствами житлово-комунальні послуги, що нараховуються на кількість зареєстрованих в кімнаті осіб, позивач сплачує самостійно і за себе, і за відповідача. Те що ОСОБА_2 самостійно несе витрати по сплаті за житлово-комунальні послуги за колишнього чоловіка, погіршує її матеріальне становище, тому змушена звернутися до суду із відповідним позовом.
В судовому засіданні позивач не була присутньою, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення.
Представник третьої особи, - Виконкому Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 ради до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 з 09 вересня 2011 року по 22 травня 2015 року перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Дзержинським відділом РАЦС, серія I-КИ №212125, актовий запис №33 (а.с.5).
Під час перебування у шлюбі, на підставі рішення виконкому Дзержинської районної у м. Кривому Розі від 15 січня 2014 року №1 позивачу та відповідачу 22 січня 2014 року видано ордер на жилу площу в гуртожитку №4, як наймачам, на право зайняття з сімєю з двох осіб жилої площі розміром 14,1 кв.м. в гуртожитку за адресою: пл. Домнобудівників, буд.№2, корпус №2, кімната №826, в м. Кривий Ріг (а.с.7).
За вказаною адресою сторони по справі разом мешкали, як сімя, та перебувають на реєстраційному обліку до цього часу. Кімната ними не приватизована та не є приватною власністю.
Фактичні шлюбні відносини сторони припинили з квітня 2015 року. Саме з квітня 2015 року та до тепер, тобто більше року, відповідач ОСОБА_3 за вищевказаною адресою не мешкає, особистих речей його в кімнаті не має, що підтверджується актом не проживання від 20 червня 2016 року, посвідченого паспортистом ОСББ «Домнобудівників 2, корпус 2» 21 червня 2016 року та актами про неможливість вручення судових повісток від 29 червня 2016 року та 07 липня 2016 року, у звязку із не проживанням відповідача за адресою реєстрації (а.с.8, 25, 27). На даний час у відповідача інша сімя.
Відповідно до квитанцій, які містяться в матеріалах справи, видно, що саме з цього часу житлово-комунальні послуги за користування кімнатою сплачуються позивачем ОСОБА_2 самостійно, що цим самим погіршує її матеріальне становище (а.с.8-13).
Відповідно до ст.ст.71, 72 Житлового кодексу Української РСР, право користування житловим приміщенням зберігається за відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках, прямо передбачених діючим законодавством, особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Таким чином відповідач понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в спірній кімнаті, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не звертався, обов'язки по сплаті комунальних послуг не несе. Поважні причини відсутності відповідача в спірній квартирі понад встановлені строки судом не встановлено, а навпаки, вказує на відсутність у нього потреби в користування жилим приміщенням.
У зв'язку із наведеним, суд вважає, що дійсно відповідач ОСОБА_3 не мешкає в кімнаті №826 більше шести місяців без поважної причини, при цьому є зареєстрованим в ній, житлово-комунальні послуги не сплачує, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право на користування даною кімнатою й відповідно таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку у вказаній кімнаті.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про необхідність виселення відповідача із займаної ними житлової площі без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК).
Відповідно до ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 60, 88, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст.71, 72 Житлового кодексу Української РСР, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Виконком Дзержинської районної у місті ОСОБА_1 ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, кімнатою №826 в корпусі №2 будинку №2 на пл. Домнобудівників в м. Кривому Розі.
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: м. Кривий Ріг, пл. Домнобудівників, буд.№2, корпус №2, кімната №826.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Ю. Вікторович