Справа № 4с/642/39/16
Провадження №642/4415/2016ц
08 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - Ольховського Є.Б.
з участю секретаря - Алімурадової Т.Я.,
представника субєкта оскарження - ОСОБА_1,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу
за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо повернення виконавчих документів стягувачу , -
В обґрунтування скарги зазначено, що 24 грудня 2015 року та 03.09.15 року Ленінським районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи, на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 24.06.15 року про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 процентів за договором позики , трьох процентів річних, неустойки та судових витрат з кожного, які 20.01.16 року та 04.04.16 року були подані представником ОСОБА_2 разом із заявами про відкриття виконавчого провадження до Ленінського ВДВС ХМУЮ.
06 липня 2016 року засобами поштового звязку представник ОСОБА_2 отримав постанови державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 23 червня 2016 року про повернення виконавчих документів стягувачу.
Зазначені постанови від 23 червня 2016 року державний виконавець, в порушення вимог ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», направив стягувачу лише 30 червня 2016 року, хоча зобовязаний був це зробити не пізніше 26 червня 2016 року. Як на підставу повернення виконавчих документів стягувачеві, державний виконавець посилається на нібито відсутність у боржника майна. Державний виконавець не вчинив жодних визначених законом дій з метою ефективного виконання судового рішення. Оскільки у виконавчому листі зазначена адреса місця проживання боржника: м Харків, провулок Куряжанський 13, ймовірно що в квартирі знаходиться його майно. Однак, державний виконавець не перевірив, чи наявне в квартирі майно боржника, на яке можливо звернути стягнення. У разі, якщо таке майно наявне, не описав його, не наклав на нього арешт, не передав це майно на реалізацію, не перерахував кошти, отримані після реалізації майна боржника. Зазначив також, що відповідно до роздруківки з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_3 займається індивідуальною адвокатською діяльністю. Однак, державний виконавець не перевірив, чи отримує боржник доходи від зайняття адвокатською діяльністю. Крім того, державний виконавець не реалізував можливість вплинути на боржника шляхом обмеження його у праві виїзду за межі України і не звернувся до суду із відповідним поданням в порядку п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377 ЦПК України. В порушення п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець взагалі не здійснив жодних дій щодо забезпечення явки боржника до державної виконавчої служби. Насамкінець, оскільки боржник не виконує законних вимог державного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, свідомо та умисно не виконує рішення суду, яке набрало законної сили, державний виконавець зобовязаний був накласти на боржника штраф в порядку ст. 188-13 КУпАП, а в разі подальшого перешкоджання боржником йому у виконанні судового рішення, - внести подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення останнього до відповідальності за ст. 382 КК України. Станом на момент подання цієї скарги, всупереч вимогам ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», рішення Апеляційного суду Харківської області від 24.06.15 року не виконане, а права стягувача продовжують бути порушеними, незважаючи на те, що Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю, саме з метою своєчасного та в повному обсязі виконання рішень, надане широке коло повноважень.
ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, надав 04.08.16 року суду заяву, у якій прохав розглядати скаргу у його відсутність на підставі наданих суду документів.
Державний виконавець Ленінського ВДВС у м. Харкові ГТУЮ Харківської області ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Надав суду виконавче провадження. Пояснив що у нього в провадженні перебувало зведене виконавче провадження за виконавчими листами виданими різними судовими органами про стягнення з родини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різних сум боргу. Усі 6 виконавчих листів постановами від 23.06.16 року повернуто ОСОБА_2 за одних і тих же підстав. Останній усі оскаржив, але ухвалами Ленінського р/с м. Харкова в задоволенні скарг ОСОБА_2 було відмовлено.
Суд, вислухавши пояснення державного виконавця Лисакова Є.С., дослідивши матеріали справи, та зведеного виконавчого провадження, вважає що скарга задоволенню не підлягає за наступним.
Ухвалами Ленінського р/с м. Харкова ( № 642/4413/16ц та № 642/4453/16) від 23.09.16 року було встановлено що:

13.05.2016 року начальником відділу Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області було зобовязано державного виконавця Коваленко М.А. передати на виконання матеріали виконавчого провадження про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сум заборгованості по виконавчим листам № 642/10856/14-ц, № 642/7365/14ц, № 642/381/13, № 2024/7957/13, № 642/10856/14-ц, виданих Ленінським районним судом м. Харкова на користь ОСОБА_2 до державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, в провадженні якого перебуває виконавчий лист № 642/381/13-ц, виданий Ленінським районним судом м. Харкова 22.05.2015 року.

У звязку з вищевикладеним 13.05.2016 року та керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Лисаковим Є.С. виконавчі провадження при примусовому виконанні виконавчих листів № 642/10856/14-ц, № 642/7365/14ц, № 642/381/13, № 2024/7957/13, № 642/10856/14-ц були обєднані у зведене виконавче провадження № 51139890 та № 51123688.

В ході примусового виконання рішень про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сум заборгованості по виконавчим листам на користь ОСОБА_2, будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3 та на яке можливо звернути стягнення, не було виявлено. Перевірити майновий стан боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, не вдалось можливим, оскільки 13.05.2016 року був здійснений вихід державного виконавця за адресою: м. Харків провулок Куряжанський 13, де було встановлено зі слів ОСОБА_5, що боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною адресою фактично не мешкають, а домоволодіння належить їй на праві власності, будь-якого майна, належного боржникам за вказаною адресою, не знаходиться. Увійти державному виконавцю до домоволодіння для перевірки майнового стану боржника можливості не надала, надати для огляду документи про право власності на будинок відмовилась. Також було державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області було вручено виклик, згідно якого боржникам було необхідно зявитися до державного виконавця на 17.05.2016 року.

17.05.2016 року на прийом до державного виконавця зявився боржник ОСОБА_3, де надав усні пояснення стосовно свого тяжкого майнового становища, що будь-якого майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу в нього на даний час немає, погодився на перевірку майнового становища за адресою фактичного проживання, зобовязувався при першій змозі сплатити борг на користь ОСОБА_2, також надав копію договору купівлі-продажу від 13.04.2016 року, згідно якого стягувачем реалізоване заставлене майно, належне ТОВ юридичній фірмі «Баярд», код ЄДРПО30235413, а саме: нежитлові приміщення № 12 № 21, загальною площею 99,8 кв.м., в будинку № 9 по вулиці Куликівській узвіз в місті Харкові за ціною 678300 грн. Таким чином, ОСОБА_2 отримав кошти в рахунок погашення боргу. Засновником вищезазначеної юридичної особи є ОСОБА_3

22.06.2016 року державним виконавцем Лисаковим Є.С. був здійснений вихід за адресою: м. Харків провулок Куряжанський 13, де було встановлено, що будь-якого майна, належного боржникам, в рахунок погашення боргу не виявлено.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснене частково повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутні майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його прав, повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

При примусовому виконанні виконавчих листів № 642/10856/14-ц, № 642/7365/14ц, № 642/381/13, № 2024/7957/13, № 642/10856/14-ц державним виконавцем було встановлено що:

Згідно відповіді ПФУ - боржник пенсію не отримує та не працює.

Згідно відповіді ДПІ - за боржником зареєстрованих відкриті рахунки у банках та ініню фінансових установах не зареєстровано та доходи не отримує.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомост відносно боржника відсутні.

Згідно відповіді БД АМТ транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

При перевірці майнового становища за адресою, вказаною в виконавчому документі майна, належного боржнику, в рахунок погашення боргу не виявлено.

У звязку з вищевикладеним 23.06.2016 року державним виконавцем Лисаковим Є.С. на підставі ч.1 п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по зведеному виконавчому провадженню.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.14 року повернення виконавчого документу стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження (якщо воно було відкрито) і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутись до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державний виконавець, в провадженні якого перебувало виконавче провадження вчинив ряд дій визначених законом з метою ефективного виконання зазначеного вище судового рішення.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

Викладені в скарзі твердження щодо не здійснення жодних дій стосовно забезпечення явки боржника до відділу державної виконавчої служби спростовуються матеріалами поданих заперечень. Оскільки 13.05.2016 року при виході державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, державним виконавцем було вручено виклик ОСОБА_5, яка зобовязувалась передати боржникам ОСОБА_3, та ОСОБА_4

17.05.2016 року на прийом до державного виконавця зявився ОСОБА_3, який надав усні пояснення стосовно свого тяжкого майнового становища, що будь-якого майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу в нього на даний час немає, погодився на перевірку майнового становища за адресою фактичного проживання, зобовязувався при першій змозі сплатити борг на користь ОСОБА_2, про що свідчить акт державного виконавця від 17.05.2016 року.

Щодо пропущеного строку надіслання державним виконавцем стягувачу постанов про повернення виконавчих документів від 23.06.2016 року слід вказати.

Статтею 31 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно до вимог ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець забовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Згідно до постанов про повернення виконавчого провадження від 23.06.2016 року виконавчий лист повернутий стягувачу, в звязку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні заходи щодо розшуку такого майна виявилися без результативними, крім того, виконавчий документ може бути предявлений повторно для виконання в строк до 23.06.2017 року.

Матеріалами виконавчого провадження встановлено, що копії постанов стягувачу направлялись в порушення вимог ст. 31 без зворотного повідомлення про вручення в звязку з чим суд погоджується з доводами скарги щодо невідповідності вимогам ст.ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» дій державного виконавця по направленню копії постанови про відкриття виконавчого провадження простою кореспонденцією замість рекомендованою, але вважає зазначені порушення формальними та такими, що не потягли за собою порушень прав ОСОБА_2, оскільки матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що станом на час розгляду скарги рішення суду фактично виконано, виконавець здійснив всі передбачені законом заходи з метою виконання судового рішення, а боржник не ухиляється від його виконання, отже порушення прав заявника не вбачається.

Також суд звертає увагу на те, що згідно до діючого законодавства сторони виконавчого провадження не позбавлені права знайомитись з матеріалами виконавчого провадження в мережі Інтернет https:// trade.informjust.ua/, що законодавцем зроблено з метою усунення залежності сторін виконавчого провадження від послуг поштових служб.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, не доказуються про розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження повністю підтверджуються викладені у ухвалах Ленінського р/с м. Харкова від 23.09.16 року обставини повернення виконавчих листів ОСОБА_2 зі зведеного виконавчого провадження № 51139890 та № 51123688.

Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні скарги не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,14, 60, 88, 209, 212-215, 386- 388 ЦПК України, ст. ст. 11, 25, 27, 30, 78, 82 Закону «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо повернення виконавчих документів стягувачу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали, а особами, без участі яких постановлено ухвалу - з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Б. Ольховський