АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/6687/16 Доповідач: Івах А.П
Категорія: відшкодування шкода
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Кокоші В.В.,

при секретарі Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування шкоди у розмірі 3264,08 грн...

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12 вересня 2013 року за заявою КП «Харківводоканал» Ленінським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з нього заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 1292,79 грн., в тому числі: заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.04.2009 року по 31.07.2013 року в сумі 1220,52 грн., інфляційні витрати у розмірі 27,62 грн., 3% річних від простроченої суми 44,65 грн., а також стягнуто судовий збір в розмірі 114,70 грн.

У звязку з тим, що з 2004 року Він не мешкає за адресою: м. Харків, вул. Самодіяльна, б. 22, кв. 5, був позбавлений можливості отримати повідомлення про набрання чинності цього судового наказу і оскаржити його у встановлений законом час.

В процесі примусового виконання судового наказу державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ 06.04.2016 року було винесено постанову про арешт майна, оголошення заборони його відчуження та розшук майна ВП № 42526599 від 06.04.2016 р., а саме транспортного засобу Volkswagen Transporter, д/н НОМЕР_1, який належить йому на законних підставах.

Працівником поліції 07.05.2016 року вказаний транспортний засіб було зупинено та затримано шляхом примусового поміщення на спеціальний майданчик.

Щоб вилучити свій автомобіль зі штрафмайданчика був змушений виплатити суму, предявлену йому виконавчою службою Ленінського району м. Харкова, сплатити вартість автоевакуатора та зберігання авто на штрафмайданчику.

Загальна сума витрат склала 3 264,08 грн.

26.05.2016 року ним було подано заяву про скасування судового наказу від 12.09.2013 року, копію якого він отримав 25.05.2016 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 р. судовий наказ від 12.09.2013 року було скасовано.

У звязку з чим вважає дії КП «Харківводоканал» неправомірними та такими, що завдали йому матеріальної шкоди..

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства «Харківводоканал» грошові кошти в розмірі 1292,79 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Харківводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки невірно застосував норми ст. 1212 ЦК України..

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив із встановлених в ході розгляду дійсних обставин, а саме, що на момент здійснення останнім розрахунків у загальному розмірі 3264,08, в тому числі сплати заборгованості в розмірі 1292,79 грн., було наявне рішення суду, яке набрало законної сили судовий наказ Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2013 року по справі № 642/7877/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 1292,79 грн..

При цьому суд керувався приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України, за змістом якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог судова колегія погодитися не може.

Розглядом справи достеменно встановлено, що Ленінським районним судом м. Харкова від 12 вересня 2013 року був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 1292,79 грн., в тому числі заборгованість за послуги водопостачання за період з 01 квітня 2009 року по 31 липня 2013 року в сумі 1220 грн. 52 коп., інфляційні витрати у розмірі 27 грн. 63 коп., 3% річних від простроченої суми 44,65 грн..

Ухвалою того ж суду від 10 червня 2016 року (а.с.10) судовий наказ від 12 вересня 2013 року скасовано, представнику КП «Харківводоканал» розяснено право на звернення до суду з тією самою вимогою у позовному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно п.3 ч. 1 вказаної статті до таких документів віднесено і судові накази.

Отже, виконавче провадження виконавчою службою було відкрито на підставі виконавчого документу судового наказу.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Поворот виконання скасованого рішення допускається у разі фактичного його виконання.

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув, як не звернув уваги і на той факт, що норма ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших спеціальних засобів захисту.

Отже, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Сукупність приведених обставин дає підстави дійти висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, а судом допущено неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є однією із підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга Комунального підприємства «Харківводоканал» підлягає задоволенню, рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог, заявлених позивачем (ст. 11 ЦПК України) слід відмовити.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді