Провадження №2-з/521/346/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Плавич І.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 Емін про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 Емін до ОСОБА_3 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 Емін до ОСОБА_3 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення та вселення.

Разом з позовною заявою від сторони позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 Емін надійшла заява про забезпечення позову, в якій сторона просила суд вжити певних заходів, а саме: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Згідно ст. 151 ч.ч.1,3 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. При цьому, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснює ст. 152 ч.ч.1,2 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перевіряючи обґрунтованість даної заяви з урахуванням сутності позовних вимог, суд зазначає, що за своєю природою заявлений позов є майновим, між сторонами існує спір, відчуження майна може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 153 ч.1 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, враховуючи наведене та з огляду на матеріали вказаної справи, суд вважає доцільним задовольнити заяву та вжити заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 Емін про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень та може бути предявлена до примусового виконання протягом року.

Розяснити учасникам цивільного процесу, що у разі скасування заходів забезпечення позову, набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову чи ухвалою про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: