Провадження № 22ц/784/1625/16-ц
Справа № 487/2617/16 Суддя першої інстанції Агєєва Л.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

7 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту ОСОБА_4 від 17 грудня 2010 року, за яким остання заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 сторонам в рівних частках, недійсним.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом з тих підстав, що цим же судом було розглянуто рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою позивача, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувала справа, за якою було вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте з такими висновками судді погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульована нормами матеріального права та опиратися на підставу позову.

Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (ст. 119 ЦПК). Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин.

Юридичні факти, покладені в підставу позову, свідчать по те, що між сторонами існують правовідносини і що внаслідок певних дій відповідача ці відносини стали спірними. Від характеру спірних правовідносин залежить правова кваліфікація спору.

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2011, на яке посилається суддя, встановлено, що зазначеним судом була розглянута справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та усунення від права спадкування, де позивач просив визнати заповіт недійсним з підстав порушення волевиявлення спадкодавиці внаслідок прийому медичних препаратів в період лікування онкологічного захворювання, морального тиску з боку відповідачки, а також з підстав порушення нотаріусом вимог законодавства при посвідченні заповіту.

Між тим, відмовляючи у відкритті провадження за позовом про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції не звернув увагу на підстави, якими позивач обґрунтовую свої вимоги, а саме останній стверджує, що за життя вже в 2007 році спадкодавець мала хворобу очей, яка, на його думку, позбавляла її можливості читати тест спірного заповіту. Ці обставини ставлять під сумнів зазначення в заповіті про те, що заповіт прочитано спадкодавцем особисто в голос та підписано власноруч. За такого, позивач вважає, що порушено форма та порядок посвідчення заповіту, а відтак він може бути визнати недійсним.

За такого висновок суду про відмову у відкритті провадження з підстав того, що у провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувала справа, за якою було вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не ґрунтується на нормах процесуального права.

За таких обставин, суддя помилково дійшов висновку, що спір між сторонами виник з тих самих підстав, які вже були досліджені судом та їм надана належна оцінка в рішення суду від 31 жовтня 2011 року, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2016 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.Б. Кушнірова

О.Я. Мурлигіна