КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2432/16-ц
Провадження № 2/552/1113/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2016 року Київський районний суд м. Полтава в складі:судді ОСОБА_1, за участі секретаря судового зсідання - ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4, відповідача - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення суми інфляційних збитків та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних збитків в сумі 111763,04 гривень, 3% річних 9239,22 гривень та 20 000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.06.2011 року Київським районним судом м. Полтави було винесено вирок яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та стягнуто з нього на її користь 12 589,43 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, а всього 62 589,43 грн. 27.10.2011 року Київським районним судом м. Полтави виданий виконавчий лист №1-236 про стягнення з ОСОБА_5 на її користь заборгованості в розмірі 62 589,43 грн. На підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження про стягнення коштів. Відповідач в добровільному порядку не виконав зобов»язання, щодо погашення вказаної суми. Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_5 порушив та на даний час продовжує порушувати своїми протиправними діями її права, що полягає у невиконанні зобов'язань з приводу сплати боргу. Позивач також просить стягнути моральну шкоду, яка має причинний зв'язок з протиправними діяннями відповідача та виною останнього в її заподіянні. Крім того, позивач зазначає, що з вини відповідача вона стала інвалідом І групи і постійно потребує лікування.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Представник третьої особи Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.06.2011 року по справі №1-236/2011 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 12 589,43 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, а всього 62 589,43 грн.

Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА ОСОБА_3 є інвалідом першої групи безтерміново.

27.10.2011 року ОСОБА_3 видано виконавчий лист на виконання вищезазначеного вироку.

Постановою державного виконавця Київського відділу ДВС Полтавського МУЮ від 31.10.2011 року на підставі виконавчого листа Київського районного суду м. Полтави №1-236/11 від 31.10.2011 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 62589,43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що вищезазначений вирок суду не виконуються, грошові кошти, що підлягають стягненню з ОСОБА_5, ним не виплачені, позивач просить про стягнення індексованої суми шкоди з урахуванням інфляції за весь час прострочення за період з червня 2011 року по березень 2016 року, що складає 111763,04 гривень. Розрахунок даної суми підтверджується консультативним висновком, який виконано субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6

Крім того, з відповідача підлягає до стягнення 3% річних, що складає 9239,22 гривень за період з 09.06.2011 року по 11.05.2016 року.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат у сумі 111763,04 грн. та трьох відсотків річних у сумі 9239,22 грн.

Також позивач просить стягнути моральну (немайнову) шкоду в розмірі 20000 грн., мотивуючи тим, що з вини відповідача вона стала інвалідом І групи, невиконання грошових зобовязань відповідачем призвело до душевних страждань та хвилювань, моральних переживаннях та нервових навантажень, повязаних з її хворобою, що вплинули на порушення звичайного для неї душевного стану, повністю змінився її спосіб життя та відпочинку.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, інших цивільних прав. Відповідно до п.9 Пленуму ВС України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами від 27.02.2009 р.) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Відповідачем спричинено позивачеві моральну шкоду, яка полягає в: порушенні цивільних прав, душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку відповідача. Право позивача було порушено внаслідок чого вона вимушений звертатися до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, суд повинен повно і всебічно з'ясувати обставини справи, тобто встановити чи мало місце порушення відповідачем вимог чинного законодавства України, чи є таке порушення в разі наявності (дії чи бездіяльність) незаконними, чи заподіяна позивачу шкода в наслідок зазначених незаконних дій (бездіяльності).

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, суд повинен вирішити питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації зазвичай становить 1000 - 5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачеві моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Отже, заперечення відповідача про те, що позивач не надала доказів на підтвердження моральної шкоди та її розміру судом не прийняті до уваги. Враховуючи всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, розмір її складає 20000 гривень, отже позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач є інвалідом I групи і звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1410 грн., судового збору.

Керуючись ст.ст. 88, 214-215 ЦПК України, ст. 625, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 111763,04 гривень інфляційних збитків, 9239,22 гривень 3% річних та 20000 гривень моральної шкоди, всього 141002,26 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1410 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Миронець О.К.