КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5050/16-ц
Провадження № 2/552/1838/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2016 року Київський районний суд м. Полтава в складі: головуючого - судді -

ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Ваніної Ю.А., позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі було придбано майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Просила поділити між нею та відповідачем спільне майно у такий спосіб. Виділити їй ? частину квартири та визнати за нею право власності, та відповідачу по ? частину квартири та визнати за ним право власності.

На початку розгляду справи позивач збільшила розмір своїх позовних вимог та просила суд виділити їй 2/3 частини квартири та визнати за нею право власності, та відповідачу 1/3 частину квартири та визнати за ним право власності. Просить таким чином здійснити поділ майна, оскільки з нею проживає малолітня дитина.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Відповідач та його представник позов визнали частково та просили поділити майно подружжя наступним чином 2/3 частини квартири відповідачу та позивачу 1/3 частину квартири. Свої заперечення обґрунтували тим, що дана квартира була придбана за рахунок кредитних коштів. Після розірвання шлюбу в 2013 році відповідач особисто сплачував кошти по кредиту, а станом на 19.11.2016 року заборгованість за кредитом була 10061,85 доларів США, тобто більшу частину коштів було сплачено після розірвання шлюбу.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07.12.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ПАТ «ОСОБА_5 банк Аваль».

Представник третьої особи в судовому засіданні повідомив суду, що на день розгляду справи ОСОБА_3 повністю розрахувався з банком по кредиту і заборгованість відсутня, тому при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши зібрані по справі докази приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст.71 СК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 2002 року. 23.10.2013 року рішенням Київського районного суду м. Полтави шлюб між сторонами розірвано.

18.10.2006 року між АТ «ОСОБА_5 аваль» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №014/0066/74/72242 згідно якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 22300 доларів США терміном до 17.10.2026 року зі сплатою 15,25 % річних. За рахунок кредитних коштів в період перебування сторін у шлюбу було придбано квартиру №70 у м. Полтава, вул.Гожулівська,28.

В забезпечення виконання умов кредитного договору був укладений договір іпотеки відповідно до якого в іпотеку банку передана квартира №70 у м. Полтава, вул.Гожулівська,28.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2015 року з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/0066/74/72242в сумі 10061,85 доларів США, що еквівалентно 236920,49 гривень. Дана заборгованість виникла станом на 06.08.2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області дане рішення скасовано у звязку з повним погашенням боргу.

Судом встановлено, що з травня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідач самостійно сплачував кредит за квартиру і це підтверджено квитанційями про сплату боргу.

Станом на 19.11.2016 року заборгованість за кредитом складала 236920 ,49 гривень та 3905 гривень судового збору. Відповідач самостійно погасив дану заборгованість без участі позивача. Вартість спірної квартири на день її придбання складала 142 600 гривень.

Отже, суд враховуючи що відповідачем більшу частину кредиту було сплачено після розірвання шлюбу, тобто дані кошти не є спільними коштами подружжя, приходить до висновку про відступлення від рівності часток у майні подружжя. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за можливе поділити майно подружжя наступним чином. Позивачу ОСОБА_2 виділити 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності, а відповідачу ОСОБА_3 виділити 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач визначила ціну позову в сумі 461934 гривень, сплатила 4619,34 гривень судового збору. Позов був задоволений частково, а саме на 1/3 частину, тобто на суму 153978 гривень. Отже, 461934 :153978=3, 4619,34:3=1539,78 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.69-72 СК України, ст. 88,212- 215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поділити майно подружжя таким чином.

ОСОБА_2 виділити 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності.

ОСОБА_3 виділити 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1539,78 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після отримання його копії до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави.

Суддя Миронець О.К.