Справа № 496/839/16-ц
Провадження № 2/496/732/16
У Х В А Л А

12 липня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Буяк Б.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області заяву відповідача про відвід судді по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

ОСОБА_4 через канцелярію суду надав заяву про відвід судді, яка була оголошена у судовому засіданні. ОСОБА_4 заяву про відвід судді обґрунтовує тим, що суддя Галич О.П. 04 квітня 2016 року постановила ухвалу про відкриття провадження при цьому встановила, що ніяких підстав у відкритті провадження у справі не має. Суддею не було призначено попереднього засідання за участю сторін, не було при відкритті провадження з'ясовано питання про підсудність справи Біляївському районному судді, не визначено коректніше вартості майна і його знаходження чи у Біляївському районі чи у м. Одесі, не з'ясовано на яких підставах і на якої земельної ділянці ким і коли придбано і в якому стані знаходиться будинок, який підлягає поділу. Але вищезазначене не було зроблене суддею, що викликає сумніви у упередженості та об'єктивності судді.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала заяву у повному обсязі. Також пояснила, що суддею Галич О.П. було розглянуто заяви про забезпечення позову та відмолено у задоволені, хоча заяви позивача було задоволено таке ставлення дає підстави вважати суддю упередженою.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні вважали, що заява необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши доводи сторін, дійшов висновку, що в задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ч.3 ст.23 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Статтею 20 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу, якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24 ЦПК України у разі заявлення відводу суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у справі. Заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Підстав, які б слугували відводу головуючому, у справі не встановлено. Доводи відповідача та представника відповідача про наявність обставин, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості головуючого у справі, зводяться до незгоди з постановленими суддею процесуальних рішень по справі.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2016 року було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ухвалу суду від 04 квітня 2016 року про відкриття провадження по справі залишено без змін та зазначено що районний суд при відкритті провадження не допустив порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

VII Конгрес ООН по запобіганню злочинності і поводженню з правопорушниками 1985 р. схвалив Основні принципи незалежності судових органів, де проголошується, що незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в Конституції або законах країни; судові органи вирішують передані їм справи неупереджено, на підставі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання прямого чи непрямого з будь-якого боку і з будь-яких причин; незалежність судових органів дає їм право і вимагає від них забезпечення справедливого ведення судового розгляду і додержання прав сторін. Незалежність судів та підкоріння їх лише закону забезпечується організаційними та процесуальними гарантіями.

Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. (Для прикладу рішення по справі «Васілеску проти Румунії», в якій орган, уповноважений ухвалювати остаточне рішення по справі, був підпорядкований Генеральному прокурору.)

Суд також констатує, що незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді упередженості, позаяк кожне рішення суду, зокрема і процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

При оцінці рішень судді як незаконних, в тому числі і як неправосудних, слід керуватись правовими позиціями Конституційного Суду України, викладених у Рішенні у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 11 березня 2011р. № 2-рп/2011, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 25 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР зі змінами права Вищої ради юстиції витребувати від судів копії судових справ, розгляд яких не закінчено.

Важливим у наведеній правовій позиції КС України є те, що оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції, і не може даватись будь-якими органами, їх посадовими особами, організаціями, підприємствами і установами, громадянами тощо.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (№33949/02) наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію неупередженість суду визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Суд не вбачає підстав для відводу головуючому судді, оскільки підстави, які містяться в нормах ст. 20 ЦПК України в даному випадку не встановлені.

Таким чином, заявлені відповідачем та його представником підстави для відводу головуючому не є на думку суду такими, що наділені суб'єктивними та об'єктивними критеріями встановлення упередженості суду та які унеможливлювали прийняття суддею об'єктивного рішення у справі, а тому обґрунтованого підґрунтя для задоволення заяви про відвід відсутні.

Керуючись ст.ст. 20, 23 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відповідача про відвід судді по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Галич О.П.

12 липня 2016 року