Справа №359/1885/16-ц
Провадження №2/359/1017/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та обґрунтовував його тим, що 16 травня 2014 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 320000 доларів США. Відповідач зобовязався повернути грошові кошти у такій самій сумі до 27 травня 2014 року. ОСОБА_2 не виконав це зобовязання. Тому ОСОБА_4 просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 9177342 гривень 63 копійок.

В ході розгляду цивільної справи представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмета позову (а.с.36-39) та обґрунтовує її тим, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Позика отримувалась в інтересах сімї. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в розмірі 9177342 гривень 63 копійок.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

ОСОБА_2 визнає позов та не заперечує проти його задоволення.

ОСОБА_3 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунту-вання своїх заперечень вона посилається на те, що, дійсно, відповідачі перебували в шлюбі. Однак позика отримувалась для забезпечення підприємницької діяльності ОСОБА_2, а не в інтересах сімї. Тому ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову в частині вимог, предявлених до неї.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задо-воленню з таких підстав.

Встановлено, що 16 травня 2014 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_2 договір позики (а.с.5), за яким позивач передав грошові кошти в розмірі 320000 доларів США, а ОСОБА_2 зобовязався повернути грошові кошти у такій самій сумі до 27 травня 2014 року.

Факт передачі грошових коштів додатково підтверджується копією розписки (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позико-давцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та порядку, що встановлені дого-вором.

Згідно з ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простро-ченої суми.

Як розяснив Верховний Суд України в абз.2 п.14 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести роз-рахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національ-ним банком України на день ухвалення рішення.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 повернув отримані ним грошові кошти. Ця обставина свідчить про те, що у нього виник борг по поверненню позики в розмірі 320000 доларів США та борг по сплаті трьох процен-тів річних від простроченої суми в розмірі 16800 доларів США. Загальний розмір боргу за договором позики становить 336800 доларів США (320000 + 16800). Ці обставини підтверд-жуються письмовими розрахунками (а.с.2, 59).

Станом на день ухвалення рішення суду 1 долару США еквівалентні 25 гривень 85 ко-пійок. Тому розмір боргу ОСОБА_2 за кредитним договором становить 8706280 гривень (336800 х 25,85).

Відповідач ухиляється від добровільної сплати цих грошових коштів.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути борг за договором позики в розмірі 8706280 гривень.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що він є знайомим ОСОБА_6 В 2008 році ОСОБА_5 позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 150000 дола-рів для придбання квартири. ОСОБА_2 зобовязався повернути отримані грошові кошти протягом року. Однак він не виконав цей обовязок. ОСОБА_5 забув про них. В 2014 році відповідач зателефонував та повідомив про те, що він готовий розрахуватись. Під час зу-стрічі ОСОБА_2 повернув ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 150000 доларів США.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він є другом ОСОБА_8 В лютому 2008 року відповідач хотів купити квартиру. ОСОБА_7 познайо-мив його з ОСОБА_5, який позичив ОСОБА_2 грошові кошти на придбання квартири. Відповідач не повернув їх. В 2014 році він звернувся знову. ОСОБА_7 познайомив його з ОСОБА_4, який позичив відповідачу грошові кошти. Одну частину позики ОСОБА_2 витратив на повернення боргу ОСОБА_5 Іншу частину отриманих грошових коштів відповідач витратив на забезпечення підприємницької діяльності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів гро-мадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.218 цього ж Кодексу недодержання сторонами письмової форми право-чину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встанов-лених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

За правилом ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути під-тверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлено, що грошові кошти в розмірі 150000 та 320000 доларів США більш, ніж у двадцять разів перевищують розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Ця обставина свідчить про те, що передача грошових коштів в таких розмірах не може під-тверджуватись показаннями свідків.

З огляду на це суд вважає, що показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є не-допустимими доказами.

В матеріалах цивільної справи міститься копія рішення Бориспільського міськрайон-ного суду від 30 жовтня 2015 року (а.с.30), з якої вбачається, що в період часу з 26 березня 2004 року до 10 листопада 2015 року відповідачі перебували у шлюбі.

Крім того, зі змісту пункту 5 договору позики (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2 отри-мав попередню згоду дружини та діяв в інтересах подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

В матеріалах цивільної справи відсутня письмова згода ОСОБА_3 на те, щоб ОСОБА_2 позичив у позивача грошові кошти в розмірі 320000 доларів США. Ця обстави-на свідчить про те, що договір позики не був укладений в інтересах сімї.

З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_3 відсутні. У задоволенні позову в частині цієї вимоги належить відмови-ти.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, витрати присуджуються позивачеві пропорційно до роз-міру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 6890 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією №11Е3601АЕ0 від 26 лютого 2016 року (а.с.4). Позов задоволений лише в частині вимог, предявлених до ОСОБА_2

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 6890 гривень. Підстави для відшкодування цих витрат ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 Вікторови-ча борг за кредитним договором в розмірі 8706280 гривень.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_10 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 Вікторови-ча витрати на оплату судового збору в розмірі 6890 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_11