Справа № 525/661/16-ц
Провадження № 2/525/257/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_1 та який проживав разом зі своєю дружиною, а матір'ю позивача - ОСОБА_3, відкрилася спадщина, в склад якої, поряд з іншим, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,78 га, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та на яку був виданий Державний акт серії НОМЕР_1 04.06.2002 року та який був виданий на руки батькові позивача за життя. На сьогодні оригінал державного акта втрачений. Ця земельна ділянка була надана батькові позивача у власність на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Білоцерківської сільської ради від 04.12.2001 року.

Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Також спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька позивача є його дружина, а мати позивача ОСОБА_3, яка від прийняття спадщини відмовилась. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке б позивач хотів використати як спадкоємець.

В зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ (державний акт на право власності) на вищевказану земельну ділянку втрачено, державний нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину. Залишилася лише ксерокопія вищевказаного документа.

Тобто, на сьогодні у позивача немає правовстановлюючого документа на спадкове майно і альтернативного шляху отримати спадковий документ окрім суду - немає, тому він змушений звернутись до суду. Дана земельна ділянка перебуває у орендних відносинах з СФГ «Гарант», яку батько позивача передав уклавши договір оренди на 10 років 24.12.2009 року.

Усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час не можливо, так як відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті. Загальна грошова оцінка земельної ділянки, що належала померлому ОСОБА_4 складає 95035 грн. 20 коп.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, йому належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,78 га, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акта серії НОМЕР_1 04.06.2002 року, а в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 його батька ОСОБА_4, просив визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,78 га, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акта серії НОМЕР_1 04.06.2002 року.

В судове засідання ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи в порядку ст.158 ЦПК України, підтримання позовних вимог та просив задовольнити позов про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с.41).

Представник відповідача Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява про визнання позову в повному обсязі та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.36).

В судове засідання представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області не з'явився, Головне управління Держгеокадастру у Полтавської області належним чином рекомендованим листом з повідомленням повідомлялось про день та час розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.38).

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заперечень щодо позову ОСОБА_1 від неї не надходило (а.с.42).

Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 15.07.2016 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що батько позивача у справі ОСОБА_1-ОСОБА_4 (а.с.а.с.5,6), постійним місцем реєстрації та проживання якого було с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.4).

Згідно копії виданого Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 04.06.2002 року вбачається, що ОСОБА_4, мешканець с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Білоцерківської сільської ради від 04.12.2001 року, є власником земельної ділянки площею 2,78 га, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8).

З довідки №1408 від 16.05.2016 року, виданої виконкомом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1. Разом з ним в даному домогосподарстві була зареєстрована і проживала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина (а.с.7).

Дана земельна ділянка площею 2,78 га перебуває у орендних відносинах з СФГ «Гарант», яку ОСОБА_4 передав уклавши договір оренди на 10 років 24.12.2009 року (а.с.а.с.9-10).

З інформації про грошову оцінку земельної ділянки №01-04-02/177 від 11.05.2016 року виданої відділом Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області вбачається, що ОСОБА_4 видавався державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 площею 2,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білоцерківської сільської ради, зареєстровано в Книзі записів державних актів за №273 від 04.06.2002 року. Грошова оцінка земельної ділянки відповідно до рішення 20 сесії 23 скликання від 04.04.2001 року становить 27306, 10 грн. з коефіцієнтом інфляції 2,42. Станом на 11 травня 2016 становить: рілля - 95035 грн. 20 коп. з урахованими коефіцієнтами індексації 4,7964 та 1,756. Загальна грошова оцінка земельної ділянки складає 95035,20 грн. (а.с.12).

Виконуюча обов'язки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори Полтавської області Кириченко Т.М. постановою від 03.03.2016 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на приватизовану земельну ділянку загальною площею 2,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на земельні ділянки (а.с.11).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.07.2016 року вбачається, що у Державному реєстрі немає відомостей про реєстрацію права власності щодо земельної ділянки загальною площею 2,78 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер відсутній), що розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю (а.с.а.с.32-35).

З повідомлення виконуючої обов'язки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області, державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Полтавської області Кириченко Т.М. №01-09/510 від 07.07.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після померлого ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, останнім місцем проживання якого було с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області, відкрита спадкова справа №69/2015. 01.10.2015 року заяву про прийняття спадщини подав син померлого - ОСОБА_1 01.10.2015 року заяву про відмову від прийняття спадщини подала дружина - ОСОБА_3 11.05.2016 року на ім'я ОСОБА_1 видані видані 3 свідоцтва про право на спадщину за законом на: житловий будинок; земельну ділянку: пл. 0,1295 га та пл. 0,2156 га. Відсутні претензії кредиторів (а.с.а.с.27-31). Отже, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_5

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємець після померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1, який у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4, але у зв'язку з втратою оригіналу Державного акту на право приватної власності на належну ОСОБА_4 земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 04.06.2002 року, яким при житті посвідчувалось його право власності на неї та який позивач повинен подати нотаріусу для видачі ним позивачу свідоцтва про право на спадщину, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину (земельну ділянку площею 2,78 га), яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 04.06.2002 року.

В контексті розгляду даного позову та заявлених позовних вимог суд відмічає наступне. Відповідно до підпункту 9 п.21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року (із змінами та доповненнями), у разі проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про право власності та суб'єктів цього права такі відомості, зокрема, розмір частки у праві спільної часткової власності (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності). Тому, у разі подання особою заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) з документом, що підтверджує виникнення права власності на підставі рішення суду, в якому зазначено лише розмір (площу) земельних ділянок у праві спільної часткової власності без визначення розміру частки у праві спільної власності, особі буде відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Також, в контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання того, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, йому належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,78 га, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акта серії НОМЕР_1 04.06.2002 року, а в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька позивача ОСОБА_4, визнати за ним, ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,78 га, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акта серії НОМЕР_1 від 04.06.2002 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Головне управління Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,1216-1218,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ст.ст.3,10,11,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, останнім постійним місцем проживання якого було с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області, йому належала на праві власності земельна ділянка площею 2,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

В порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,78 га, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 04.06.2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя