АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 липня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Першої Київської державної нотаріальної контори, третя особа - державна реєстраційна служба прав на нерухоме майно, про скасування недостовірної інформації, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Першої КДНК, третя особа - державна реєстраційна служба прав на нерухоме майно, про скасування з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна недостовірну інформацію про обтяження у вигляді арешту відносно квартири АДРЕСА_1, яка виникла на підставі помилково винесеної постанови слідчого Мельника Я.В. від 11 грудня 2008 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Позивач, зокрема, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог та помилковість обраного способу захисту. Зазначає, що працівниками нотаріальної контори постанову слідчого від 11 грудня 2008 року з грубою помилкою було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, а постанову від 20 січня 2009 року, в якій помилка виправлена, залишено без уваги. Також зазначає, що вказаним рішення суддя створила перешкоду виконанню рішення та ухвал трьох інстанцій, що набрали законної сили, оскарженню не підлягають та обов'язкові до виконання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача Першої КДНК, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, надіслав листа про розгляд

_____________________________________________________

Справа № 753/1961/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6684/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

справи у відсутність представника, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Представник третьої особи державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходилась кримінальна справа № 60-3006 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

20 січня 2009 року під час проведення досудового слідства слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Мельником Я.В. був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2. В даній постанові слідчий Мельник Я.В. зазначив, що вона зареєстрована за ОСОБА_2 і арешт здійснюється з метою відшкодування завданих злочином збитків, забезпечення цивільних позовів та можливої конфіскації майна (а. с. 17).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ГУ МВС України в м. Києві звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, накладеному постановою слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві Мельником Я.В. від 20 січня 2009 року по кримінальній справі № 60-3006 (а. с. 7-9, 10-11, 12-14).

16 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про припинення обтяження - арешту квартири АДРЕСА_2.

Рішенням державного реєстратора від 16 квітня 2015 року було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В поданому рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року та в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року містять суперечливі дані з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна стосовно дати підстави обтяження постанови к/с 60-3006 (а. с. 21).

Згідно листа старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві Мельника Я.В. від 26 січня 2016 року за звернення ОСОБА_2 повідомлено, що 11 грудня 2008 року під час розслідування кримінальної справи № 60-3006 за обвинуваченням ОСОБА_6 було винесено постанову про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, в якій зазначено як власника квартири ОСОБА_6 У подальшому було встановлено, що дійсним власником квартири є ОСОБА_2, у зв'язку з чим 20 січня 2009 року винесено нову постанову про накладення арешту на майно. Указані постанови були направлені для виконання до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації нерухомого майна» та Першої Київської держаної нотаріальної контори (а. с. 18).

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_2 накладено обтяження у вигляді арешту на підставі постанови старшого лейтенанта міліції Мельника Я.В. від 11 грудня 2008 року (а. с. 20).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки за наявності не скасованої постанови слідчого про накладення арешту на майно необхідно звертатися із заявою про звільнення майна з-під арешту.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 126 КПК України у редакції 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Так, 11 грудня 2008 року слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві винесено постанову про накладення арешту на майно - на квартиру АДРЕСА_2, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 16).

Як вбачається з пояснень позивача, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, власником квартири АДРЕСА_2, є позивач ОСОБА_2 (а. с. 19).

Враховуючи це, 20 січня 2009 року під час проведення досудового слідства слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Мельником Я.В. був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2. В даній постанові слідчий Мельник Я.В. зазначив, що вона зареєстрована за ОСОБА_2 (а. с. 17).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ МВС України в м. Києві та звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, накладеному постановою слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві Мельником Я.В. від 20 січня 2009 року по кримінальній справі № 60-3006.

Натомість з заявою до слідчого ГУ МВС України в м. Києві про скасування постанови про накладення арешту чи з позовом до суду про звільнення майна з-під арешту, що накладений постановою слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві Мельником Я.В. від 11 грудня 2008 року по кримінальній справі № 60-3006, позивач не звертався. У згаданій постанові зазначено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6, сину позивача.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про відсутність спору між позивачем та відповідачем - Першою КДНК.

Доводи ОСОБА_2 з приводу того, що рішенням суду звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_2, яка належить йому на праві власності, проте мають місце недбалість працівників нотаріальної контори та перешкоди у виконанні рішення, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки постанова слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Мельника Я.В. від 11 грудня 2008 року про накладення арешту на спірну квартиру є чинною, не скасована ні правоохоронними органами, ні судом.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Л.Д. Поливач