"23" грудня 2016 р. Справа № 363/3385/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

23 грудня 2016 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики та відсотків ,-

в с т а н о в и в:

Уточнивши позовні вимоги, позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 02.10.2013 року ОСОБА_2 взяла у нього та ОСОБА_3 позику у розмірі 3 000 доларів США терміном до 15.11.2013 року під відсотки у розмірі 4% у місяць. По закінченню строка повернення позики, а саме: 15.11.2013 року суму позики відповідач не повернула і ухиляється від її повернення та сплати відсотків до цього часу. Відсотки за використання позики по розписці від 02.10.2013 року відповідач ні разу не сплатила. На неодноразові пропозиції до відповідача, щодо повернення боргу та відсотків за цією позикою, позитивних результатів не мали. Сума основного боргу за розпискою відповідача станом на 23.12.2016 рік становить 3 000 доларів США, Сума заборгованості по відсотками, які згідно договору позики складають 4 % у місяць становить 4 646, 8 доларів США, загальна сума боргу згідно до курсу купівлі долара США станом на 23.12.2016 рік складає 26, 43 грн. за 1 долар США становить 202 104, 92 грн. Оскільки до цього часу відповідач має заборгованість перед ОСОБА_1, суму заборгованості не повертає, у добровільному порядку її сплатити не бажає, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь боргу у сумі 3 000 доларів США, що станом на 23.12.2016 року відповідно до курсу купівлі долара США згідно з курсом НБУ становить 79 290 грн., відсотки за позику що станом на 23.12.2016 року відповідно до курсу купівлі долара США згідно з курсом НБУ становить 122 814, 92 грн., та 10 000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву, в якій на уточнених позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

23 грудня 2016 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в розписці, датованій 02.10.2013 р., виконаній рукописним текстом, зазначено, що ОСОБА_2 даною розпискою підтверджує, що отримала від ОСОБА_1 та ОСОБА_3М суму у розмірі 3 000 доларів США у якості позики в день складення розписки, зобовязується повернути вище вказану суму в строк до 15.11.2013 року зі сплатою 4 відсотків за місяць. Розписка підписана позичальником ОСОБА_2

Судом при дослідженні письмових доказі оглянуто оригінал даної розписки.

Суд не піддає сумніву достовірність розписки, яка уявляє собою єдиний документ, виконаний на одному аркуші рукописним текстом, не містить у собі закреслень чи інших видимих виправлень чи змін тексту, в ній зазначено дату складення, зазначено паспортні дані позичальника, числом і прописом вказану суму позики, і підтверджено отримання вказаної суми, зазначено характер і вид укладеного між сторонами договору - договору позики, вказано строк повернення позичальником суми позики, договір підписаний позичальником. Даний текст розписки зрозумілий, однозначний, і даний письмовий документ є належним доказом на підтвердження укладення між сторонами договору позики, за яким позивач передав відповідачу у позику 3 000 доларів США, а позичальник (відповідач ОСОБА_2І.) отримала вказану суму і зобовязалась її повернути до 15.11.2013р. зі сплатою 4 відсотків за місяць.

Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини , щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян . На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший письмовий документ , який посвідчує факт укладення договору (позики) і факт передачі грошей на певних умовах. Розписка, подана позивачем, відповідає всім цим вимогам і містить у собі всі основні умови договору позики (сума позики, строк і порядок повернення боргу).

Згідно ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом, є договором позики, який передбачений ст.1046 ЦК України. Договір укладений з дотриманням вимог закону щодо його форми, в ньому сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих і необхідних умов договору.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 218 ЦК України - заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами.

Згідно ч.1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того , що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач не надав ніяких належних доказів на спростування факту укладення договору, або факту безгрошовості розписки. Навпаки даною розпискою відповідач підтвердив укладення такого договору, факт отримання предмету позики і наявність у нього грошового зобовязання на підставі цього договору та розмір зобовязання, а також строки виконання зобовязання.

Згідно розписки, відповідач зобовязався повернути вказану суму боргу 15.11.2013р.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути предмет позики у встановлені договором або законом строки.

Доказів на підтвердження факту повернення вказаної у розписці суми боргу або факту повернення боргу чи виконання грошового зобовязання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив.

Строк виконання зобовязання для відповідача наступив, тому позивач має право вимагати виконання позичальником умов договору і грошових зобовязань, і має право вимагати стягнення суми боргу.

Згідно ст. 525 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідач невиконанням зобовязання порушив майнові права позивача, і ці права підлягають судовому захисту. Є підстави для стягнення з відповідача всієї суми боргу. Підстав для звільнення відповідача від обовязку за договором в даному випадку не встановлено.

Відповідно до ст. 526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо суми стягнення, суд виходить з наступного.

Позивачем надано розрахунок суми боргу за весь період прострочення у виконанні грошового зобовязання. Зобовязання в даному випадку вважається простроченим з 02.10.2013р. Позивач надав розрахунки за період з 02.10.2013р. по 23.12.2016р. Тому суд, не виходячи за межі позовних вимог з урахування положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України, приймає до уваги зазначений позивачем період прострочення грошового зобовязання відповідача.

Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати даних сум, зокрема наявності поважних причин прострочення, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором і їх невиконання вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника і що в даному випадку є підстави для застосування ст. 625 ЦК.

Також позивач має право на отримання 4% щомісячно згідно ст. 625 ЦК України, оскільки саме цей розмір відсотків передбачений умовами договору між сторонами .

За умовами договору сума позики 3 000 доларів США, що станом на 23.12.2016 року (день винесення рішення) за курсом НБУ складає 1 долар США 26, 43 грн. Саме на цю суму слід нарахувати відтоки, виходячи із щомісячної ставки 4%.

Позивач просить стягнути з відповідача проценти за весь період користування сумою позики (з 02.10.2013р. по 23.12.2016 рік). Суд, не виходячи за межі позовних вимог згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, здійснює наступний розрахунок відсотків за користування позикою у вказаний позивачем період: з 02.10.2013р. по 23.12.2016 рік включно: строк, за який нараховуються відсотки, становить 38 місяців 22 дні, виходячи з місячної ставки 4%; розмір відсотків за один місяць становить 120 доларів США, загальна сума нарахованих відсотків за цей період: 38 міс. х 120 доларів США = 4 560 доларів США, 4% в у рік становить 1 440 доларів США, 1 440 доларів США : 365 днів у рік * 22 дні = 86, 8 доларів США.

Курс купівлі долара США станом на 23.12.2016 року складає 26, 43 грн. за 1 долар США згідно до курсу НБУ.

Таким чином, сума заборгованості по відсоткам у гривнях станом на 23.12.2016 рік складає 122 814, 92 грн. (4 646, 8 доларів США * 26,43 грн.=122 814, 92 грн.).

Сума основного боргу у гривні станом на 23.12.2016 року складає 79 290 грн. (3 000 доларів США * 26, 43 грн. = 79 290 грн.).

Загальна сума заборгованості станом на 23.12.2016 рік складає 202 104, 92 грн. (122 814, 92 грн. + 79 290 грн. = 202 104, 92 грн.).

Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Окрім того, в судове засідання відповідач взагалі не зявилась, не скористалась своїми правами, передбаченими ст. ст. 10, 27 ЦПК України, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала доказів по справі.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобовязання по договору позики, до наступного часу борг не погашений, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права позичальника не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, нею вимоги позивача ігнорувались, в звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги в цій частині.

Щодо вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Оскільки між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані норми ЦК України (ст.ст. 625, 1046-1053), що не передбачають такого виду відповідальності відповідача, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі.

Розписка від 02.10.2013 року не містить умов, згідно з якими відповідач повинен відшкодовувати моральну шкоду, як і не передбачено і в ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань.

У зв'язку з цим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Отже, оскільки позивач є таким, що звільнений від сплати судового збору, то на користь держави підлягає стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2021,04 грн.

Керуючись ст. ст. 204, 215, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 57, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики та відсотків- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США, що станом на 23.12.2016 року за курсом НБУ становить - 79 290 (сімдесят девять тисяч двісті девяносто) гривень, відсотки за позику у розмірі 4 560 доларів США, що станом на 23.12.2016 року за курсом НБУ становить - 122 814 (сто двадцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) гривень 92 (девяносто дві) копійки, та остаточно стягнути загальну суму у розмірі 202 104 (двісті дві тисячі сто чотири) гривні 92 (девяносто дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 2 021 (дві тисячі двадцять одну) гривню 04 (чотири) копійки.

В іншій частині вимог відмовити за необґрунтованістю.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М.Б. Баличева