Номер провадження: 22-ц/785/7739/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Хедайатулла, третя особа публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2016 року,

встановила:

У березні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у квітні 2015 р. позовом, в якому остаточно просила: 1) встановити факт її проживання з відповідачем однією сімєю як чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою, у період - з 1998 р. по грудень 2012 р. включно; 2) визнати житловий будинок, загальною площею 389,80 кв. м., та земельну ділянку, площею - 0,0363 га., розташовані у м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2 її з відповідачем спільною сумісною власністю; 3) поділити спільне сумісне майно, виділивши кожному по ? ч. житлового будинку та ? ч. земельної ділянки.

ОСОБА_4 у позові зазначала, що з квітня 1998 р. вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем. 22.05.2003 року у них народилася донька ОСОБА_3.

За час спільного проживання однією сімєю ними було набуто у власність житловий будинок та земельну ділянку, розташовані у м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2.

Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними характерами, поглядами на життя. Їй стало відомо, що відповідач має звязок з іншою жінкою. Шлюбні відносини припинилися у грудні 2012 р.. Спільне господарство вони не ведуть. Угоди про добровільний поділ набутого за час спільного проживання майна не досягнуто.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2015 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та Хедайатулла однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період - з 1998 р. по грудень 2012 р. включно.

Визнано земельну ділянку, площею - 0,0363 га., та житловий будинок, загальною площею 389,80 кв. м., житловою 129,30 кв. м., розташовані у м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2, спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та Хедайатулла.

Поділено майно, набуте ОСОБА_4 та Хедайатулла під час проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Виділено ОСОБА_4 та Хедайатулла по ? ч. кожному житлового будинку та по ? ч. кожному земельної ділянки, які розташовані у м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2016 р. заява публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5) від 18.09.2015 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення задоволена.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2015 р. скасовано. Справа призначена до судового розгляду.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Просили задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні вказані в позові обставини визнав, вирішення справи по суті залишив на розсуд суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Хедайатулла, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період - з 1998 р. по грудень 2012 р. включно.

Визнано домоволодіння, загальною площею 389,80 кв. м., житловою 129,30 кв. м., та земельну ділянку, площею - 0,0363 га., розташовані у м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2, спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та Хедайатулла.

Поділено майно, набуте ОСОБА_4 та Хедайатулла під час проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Виділено Хедайатулла та ОСОБА_4 по ? ч. кожному домоволодіння та по ? ч. кожному земельної ділянки, які розташовані у м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на те, що вона спільно проживала з відповідачем, починаючи з квітня 1998 року. У 2003 р. у них народилася донька ОСОБА_3. З моменту придбання житлового будинку і до теперішнього часу вона проживає в ньому разом з донькою. Донька за місцем проживання відвідує школу. Частина грошей на придбання житлового будинку та земельної ділянки була направлена від продажу нею іншої земельної ділянки, частина зайнята нею у її сестри та надана її батьком. Оскільки майно було придбано у 2005 р., на нього розповсюджується дія ст. 74 СК України. Відносно майна, придбаного до 01.01.2004 р. підлягає застосуванню положення Закону України «Про власність». У разі визнання за сторонами права власності за кожним на ? ч. житлового будинку та земельної ділянки не відбувається зміна сторони у кредитному зобовязанні. Також не відбувається відчуження чи розпорядження предметом іпотеки.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник підтримали викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Хедайатулла у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, яки прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що його вимоги є обґрунтованими (а. с. 198 203).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про проживання ОСОБА_4 та Хедайатулли як жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, визнання житлового будинку та земельної ділянки їх спільною сумісною власністю, поділ цього майна у рівних частках по ? ч. кожному. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 74 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213, 214 ЦПК України) права.

Встановлено, що з 1998 р. ОСОБА_4 почала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з Хедайатуллою. Доказів знаходження сторін у іншому шлюбі матеріали справи не містять.

22.05.2003 р. у них народилася донька ОСОБА_3 (а. с. 11). У звязку з тим, що сторони не знаходилися у зареєстрованому шлюбі відомості про батька у актовому записі були внесені у порядку ст. 135 СК України. Хедайатулла вважає дитину своєю донькою, належним чином піклується про неї, що підтверджується також наявними у справі світлинами (а. с. 172 174).

01.11.2005 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради Хедайатуллі було видано Свідоцтво про право власності на домоволодіння, розташоване в м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2 (а. с. 12). Вказане Свідоцтво видане замість договору купівлі-продажу від 07.10.2005 р.. Право власності Хедайатулли на домоволодіння зареєстроване у Державному реєстрі (а. с. 13).

30.03.2006 р. Хедайатуллі видано державний акт на право власності на земельну ділянку (а. с. 14), відповідно до якого останній є власником земельної ділянки, площею 0,0363 га., в м. Одесі по вул. Марії Демченко, 4/2, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового буднику і споруд (присадибна ділянка).

Згідно з поясненнями у судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 позивачка проживає у житловому будинку з 2006 р., який було придбано за рахунок коштів як Хедайатулли, так і ОСОБА_4. Відповідно до паспорту ОСОБА_4 (а. с. 6 8), витягу з домової книги (а. с. 15) позивачка зареєстрована у житловому будинку по вул. Марії Демченко, 4/2 в м. Одесі з 06.08.2012 р. де і проживає разом з донькою.

Відповідно до довідок Одеської приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «Крок» (а. с. 127), КУ «Міський психіатричний диспансер» (а. с. 149) та дитячої міської поліклініки № 6 Київського району м. Одеси (а. с. 154 155) адреса проживання малолітньої ОСОБА_3 м. Одеса, вул. Марії Демченко,4/2.

29.03.2007 р. Хедайатулла уклав з АКІБ «УкрСибанк» договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 (а. с. 60 64) про надання кредиту у сумі 259 000 доларів США, що еквівалентно 1 307 950,00 грн., строком - по 29.03.2018 р..

29.03.2007 р. в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором Хедайатулла уклав з АКІБ «УкрСибанк» іпотечний договір (а. с. 65 67), за умовами якого передав в іпотеку домоволодіння та земельну ділянку за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2.

08.12.2015 р. між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником АКІБ «УкрСибанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а. с. 6 7), відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними Хедайатуллою з АКІБ «УкрСиббанк».

Починаючи з 01 січня 2013 р. ОСОБА_4 та Хедайатулла разом не проживають, спільне господарство не ведуть. ОСОБА_4 залишилася проживати у житловому будинку по вул. Марії Демченко, 4/2 в м. Одесі.

Між сторонами склалися правовідносини щодо майна, набутого жінкою та чоловіком під час проживання однією сімєю, але які не перебувають у шлюбі між собою та в іншому шлюбі.

Відповідно до правил, передбачених ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факт проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

На підставі вищевказаного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами протягом спільного проживання склалися усталені правовідносини, які притаманні подружжю, придбання сторонами домоволодіння та земельної ділянки у період спільного проживання.

Доводи апелянта про відсутність доказів щодо проживання сторін однією сімєю, не зясування судом наявності іншого спільного майна, відсутність оцінки майна, відсутність доказів придбання майна за рахунок спільних коштів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони суперечать наявним вищевказаним доказам по справі та встановленим обставинам щодо проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Доводи апелянта про те, що у результаті поділу спільного майна відбулося розпорядження майном, фактичну заміну сторони кредитних правовідносин та виведення майна з-під іпотеки за рішенням суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не впливають на суть правовідносин Хедайатулли та Банку.

Разом з тим, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визначення періоду проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу вимогам ст. 74 СК України не відповідає. Погодитися з висновком суду в цій частині не можна. Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

До набрання чинності СК України (01.01.2004 р.) законодавство не передбачало спільність майна, набутого за час спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу.

Визначений судом першої інстанції період проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу необхідно змінити. Встановити факт проживання ОСОБА_4 та Хедайатулли однією сімєю без реєстрації шлюбу протягом періоду з 01.01.2004 р. по 01.01.2013 р..

Таким чином, доводи апеляційної скарги Банку є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо періоду спільного проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу зроблено з неправильним застосуванням вищезазначених норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у частині визначення періоду спільного проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні. Необхідно встановити факт проживання ОСОБА_4 та Хедайатулли однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом періоду з 01.01.2004 р. по 01.01.2013 р..

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2016 року в частині встановлення періоду проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - змінити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 та Хедайатулли однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 01 січня 2013 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3