АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6312/16 Справа № 2-725/07 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Варенко О.П., Єлізаренко І.А.

При секретарі Сахарову Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Будвироби" на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частини будинку.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старовишневецьке, вул. Фрунзе, 12, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_1 право власності на вказане нерухоме майно.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2007 року було знято арешт з 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старовишневецьке, вул. Фрунзе, 12.(а.с. 16).

В апеляційній скарзі ТОВ "Підприємство Будвироби" просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частини будинку та просив визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старовишневецьке. вул. Фрунзе, 12, який укладено між ним та ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

04 червня 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про зняття арешту на спірне нерухоме майно, посилаючись на те, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2007 року за ним визнано право власності на вказане нерухоме майно, однак, при реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, йому стало відомо, що постановою старшого слідчого СВ Синельниківського МРВ УМВС України в Дніпропетровській області від 31 грудня 2006 року на все майно ОСОБА_2, в тому числі на вказаний будинок, було накладено арешт(а.с.14).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про зняття арешту, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний арешт перешкоджає позивачу здійснити реєстрацію нерухомого майна, право власності на яке визнано за ним, згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2007 року.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Суд першої інстанції своєю ухвалою про зняття арешту від 12 червня 2007 року зняв арешт з 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старовишневецьке. вул. Фрунзе, 12, однак, арешт на вказане нерухоме майно було накладено не на підставі ухвали суду в ході розгляду даної цивільної справи відповідно до норм цивільного процесуального кодексу України, а відповідно до постанови старшого слідчого СВ Синельниківського МРВ УМВС України в Дніпропетровській області від 31 грудня 2006 року у кримінальному провадженні №15061312 відносно обвинуваченого ОСОБА_2 (а.с.36-37).

Вирішуючи питання, суд на вказані обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, не врахував, що порядок скасування накладеного в рамках кримінального провадження арешту на майно, на час постановлення ухвали, було врегульовано ч. 6 ст. 126 КПК України, відповідно до якої, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба та помилково дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про зняття арешту.

Крім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року скасовано рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2007 року у даній справі та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину будинку відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ "Підприємство Будвироби" задовольнити, а ухвалу суду від 12 червня 2007 року про зняття арешту скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Будвироби" задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2007 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, бо не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий:

Суддi: