Справа № 645/3971/16-ц
Провадження № 2/645/2296/16
29 грудня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Денісенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з 03 вересня 2005 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 подарувала їй та відповідачу у рівних частках кожному по ? частці квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сіверіною О.В., реєстровий № 929. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано. 12 вересня 2014 року позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище на «ОСОБА_1». Після розірвання шлюбу відповідач почав створювати їй перешкоди у користуванні квартирою, без її згоди змінив замки на дверях квартири, ключі від нових замків відмовляється їй надавати, без її згоди вселив квартиронаймачів, які користуються квартирою, а плату за користування квартирою привласнює собі, тим самим перешкоджає їй у здійсненні права володіння та користування її часткою квартири.
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, проте присутній в судовому засіданні її представник ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позові, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом надання оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 242 від 22 грудня 2016 року, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав.
Враховуючи умови ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Як вбачається з договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сіверіною Оленою Володимирівно., зареєстрованого в реєстрі за № 929, ОСОБА_3 безоплатно передала у власність - подарувала, а ОСОБА_2, ОСОБА_1 прийняли у власність, у рівних частках кожний, по ? (одній другій) частці квартири АДРЕСА_1 що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 76111173 від 16 грудня 2016 року.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_1 12 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, та після укладення шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.09.2014 року, запис акту про укладення шлюбу Е 165/2014.

Як вбачається з матеріалу перевірки № 6999 за фактом сварки за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що 22 травня 2016 року до Фрунзенського відділення Індустріального відділу ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення від оператора «102», що за адресою: АДРЕСА_1 відбувається конфлікт між бувшим чоловіком та дружиною, які не можуть вирішити квартирне питання. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали з цього приводу письмові пояснення, від написання будь яких заяв відмовились. Працівниками поліції було роз'яснено, що дане питання необхідно вирішувати в суді, так як це відноситься до цивільно-правових відносин.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1 не дозволяючи їй потрапити в квартиру.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні представник позивачки, у неї відсутні ключі від спірної квартири, оскільки відповідач змінив замки.

Крім того, сам факт звернення до суду із відповідним позовом та правоохоронних органів з заявою є підтвердженням доводів, на які посилається позивачка та її представник.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який потім було розірвано. Після розірвання шлюбу в них виникли непорозуміння з приводу їх спільної власності, ОСОБА_2 змінив замки від їх спільної квартири, на даний час здає її квартирантам та не пускає туди ОСОБА_1, вважаючи спірну квартиру лише його власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст. 360 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір.

Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу користування спільною квартирою. Відповідач перешкоджає позивачу користуватися належною їй часткою квартири, замінив замок від вхідної двері, добровільно не бажає надати у користування житлову кімнату.

Відповідачем не надано суду переконливих доказів та не доведено факту, що він не чинить перешкоди в користуванні власністю позивачці.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 356, 360, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 яка належить їм на праві спільної часткової власності шляхом забезпечення безперешкодного доступу до вказаної квартири та надати ОСОБА_1 комплект ключів від вхідних дверей квартири.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп. та витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 660 грн..

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя -