Справа № 645/7084/15-ц
Провадження № 2/645/251/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Ятловій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. На обґрунтування позову посилався на те, що 16.12.2012р., приблизно о 16 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_3 навмисно завдав йому легкі тілесні ушкодження. Внаслідок побиття позивачу було спричинено моральну шкоду. Так, ОСОБА_2 на протязі декількох місяців не виходив з квартири, лікувався у психолога, внаслідок отриманої травми був звільнений від складання іспитів у школі, вимушений був змінити місце проживання та виїхати проживати в інше місто. Завдану йому моральну шкоду ОСОБА_2 оцінює в 20 000 грн. Крім того, для приїзду з м. Києва до м. Харкова та назад за викликами слідчого для проведення слідчих дій ОСОБА_2 був вимушений витратити на квіток 256 грн., а також з 20.08.2013 р. по 30.08.2013р. 447,93 грн. на продукти харчування. Повторно для проїзду до м. Харкова на квиток ОСОБА_2 витратив 150 грн. та 62,88 грн. на квиток назад, а також 200 грн. на придбання продуктів харчування. За таких обставин розмір завданої йому матеріальної шкоди ОСОБА_2 оцінює в 1 117,12 грн.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю від 26.04.2013р. ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала. На обґрунтування позову посилалася на те, що вина ОСОБА_3 в завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та спричиненні цими діями моральної та матеріальної шкоди підтверджується матеріалами кримінального провадження про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру. Крім позовних вимог, зазначених у позові, ОСОБА_6 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 витрати позивача на відправку судових повісток у сумі 42,70 грн.

За згодою сторони позивача до участі у розгляді справи в якості відповідачів було притягнуто в якості співвідповідачів батьків неповнолітнього відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Неповнолітній відповідач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

В судове засідання з'явився відповідач ОСОБА_4, який проти позову заперечував. Обґрунтовував свої заперечення тим, що вина ОСОБА_3 в нанесенні ОСОБА_2 тілесних ушкоджень відповідним судовим рішенням не доведена. В свою чергу ОСОБА_2 факт нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в судовому засіданні під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру заперечував. Доказів підтвердження його вини в заподіянні шкоди з боку позивача не надано.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, керуючись наступним.

Неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів) відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на положення ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні з 09.09.2013р. на розгляді у Фрунзенському районному суді м.Харкова перебувало кримінальне провадження № 0000461 від 18.12.2012р. про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусових заходів виховного характеру з приводу скоєння останнім суспільно небезпечного діяння , що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження. Зокрема, ОСОБА_3 органом досудового розслідування звинувачувався у тому, що 16.12.2012р., приблизно о 16 год. 00 хв., знаходився біля будинку № 244 по Салтівському шосе в м. Харкові, коли побачив свого знайомого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до якого він відчував особисті неприязні відносини, і у ОСОБА_3 виник суспільно-небезпечний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 ОСОБА_3, реалізуючи свій умисел, бажаючи спровокувати конфлікт з ОСОБА_2, аби таким чином виразити свої молодецтво та зверхність по відношенню до потерпілого, почав його штовхати, дражнити, висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, а коли ОСОБА_2, бажаючи уникнути конфлікту з ОСОБА_3, намагався піти, той почав перешкоджати потерпілому шлях і, обхвативши ОСОБА_2 за тулуб спереду, борцовським прийомом кинув його на землю, а коли потерпілий підвівся, то ОСОБА_3, продовжуючи реалізацію свого суспільно-небезпечного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, на ґрунті особистих неприязних відносин,кулаком руки заподіяв ОСОБА_2 удар в обличчя, а також намагався ще декілька разів вдарити потерпілого, однак той зміг ухилитися від ударів ОСОБА_3 Після цього ОСОБА_3 ще не менше 3 разів кинув ОСОБА_2 на землю борцовськими прийомами, та, коли потерпілий залишився на землі та не підвівся, заподіяв тому два удари ногою по спині. Після цього ОСОБА_3 залишив місце вчинення суспільно-небезпечного діяння.

На підставі ухвали судової колегії судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015р. в задоволенні клопотання прокурору про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру - відмовлено та провадження по справі закрито в зв'язку з неможливістю застосування примусових заходів виховного характеру через сплив строків давності, передбачених ст.106 КК України, який на час вирішення клопотання закінчився.

Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З врахуванням наведеного вище, підстав звільнення від доказування, суд не вбачає.

В силу положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Як встановлено з висновку судово-медичної експертизи № 3749 від 19.01.2013р. та №1553-С від 19.08.2013р. на підставі даних судово-медичної експертизи експерт прийшов до висновків, що ОСОБА_2 було причинено садно на голові; це пошкодження утворилося за механізмом удару тертя (тертя-ковзання) і могло бути отримано в строк у межах 3-6 діб до огляду (21.12.2012р. 15 год. 20 хв.). Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкодження, а також стадією загоєння садна. За ступенем тяжкості садно викликало незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів , і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_2 , дані ним в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.08.2013р. , не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ч.4 ст.95 КПК України суд може ґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку , передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Матеріали кримінального провадження № 0000461 від 18.12.2012р. про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусових заходів виховного характеру з приводу скоєння останнім суспільно небезпечного діяння , що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, свою вину під час судового розгляду справи неповнолітній ОСОБА_3 не визнав. Заперечував щодо доведеності факту неправомірних дій свого неповнолітнього сина і відповідач ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з того, що позивачем жодним чином не доведено заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди з вини відповідача, яка, зокрема, за твердженням ОСОБА_2 полягає у тому, що на протязі декількох місяців він не виходив з квартири, лікувався у психолога, внаслідок отриманої травми був звільнений від складання іспитів у школі, вимушений був змінити місце проживання та виїхати проживати в інше місто. Крім того, для приїзду з м.Київа до м.Харкова та назад за викликами слідчого для проведення слідчих дій ОСОБА_2 вимушений був витрачати гроші на квітки та на продукти харчування.

Позивачем взагалі не обґрунтовано розмір моральної шкоди в 20 000 грн.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності причинного зв'язку між шкодою, про існування якої вказується у позові, і діянням відповідача ОСОБА_3, викладених у клопотанні прокурору про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусових заходів виховного характеру, суду не надано. Зокрема, не доведено належними доказами будь-якого зв'язку між подіями 16.12.2012р., отриманням ОСОБА_2 садна на голові, та подальшим лікуванням позивача в березні 2013р. у лікаря-невролога, звільнення від навчального процесу, необхідністю переїзду на проживання в інше місто, витрачати через це кошти на проїзд та придбання продуктів харчування.

З врахуванням наведеного через недоведеність позовних вимог суд в їхньому задоволенні відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10-11, 58-60, 209, 212-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бабкова Т.В.