Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1141/16-ц
Провадження № 22/674/668/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників третіх осіб ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_5,

треті особи: Дунаєвецька районна державна адміністрація

Хмельницької області як орган опіки та піклування

Служба в справах дітей Дунаєвецької районної

державної адміністрації

про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В

16 серпня 2016 року позивачка ОСОБА_4 звернулася з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_5, треті особи: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування ,Служба в справах дітей Дунаєвецької районної державної адміністрації, в якому просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його неповнолітнього синка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона 05.05.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Однак, у зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, тому шлюб було розірвано рішенням Дунаєвецького районного суду від 14.10.2010 р., яке набуло законної сили 26.10.2016 року.

Від шлюбу у них є син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу з відповідачем залишився проживати разом із нею; тривалий час вона з дитиною проживає у м. Хмельницькому, де дитина відвідувала дитячий садочок і на даний час навчається у школі також в м. Хмельницькому.

З моменту розірвання шлюбу, тобто з кінця 2010 року, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, він зовсім не бере участі у вихованні та становленні сина, як особистості та громадянина, абсолютно не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Як наслідок, син не знає та не сприймає відповідача, як свого батька.

Крім того, колишній чоловік як батько дитини не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини, не надає коштів на утримання сина. Не зважаючи на наявність рішення Дунаєвецького районного суду від 23 липня 2009 року про стягнення з останнього аліментів на утримання сина - ОСОБА_6, відповідач ухиляється від його виконання, в зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів на дитину, а тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що в 2010 році, після розірвання шлюбу, відповідач з дитиною не спілкується, ні в м. Хмельницький ні в с. Зеленче Дунаєвецького району ,не телефонує та не цікавиться дитиною, не звертається для встановлення часу відвідування сина. Дитину ігнорує, хоча бачить сина в селі Зеленче, не цікавиться як він живе. Спочатку платив аліменти, потім перестав їх платити, перед судом заплатив 5500 гривень, після того аліменти не платив.

Представник позивачки по довіреності ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, ніяких намагань зв'язати з позивачкою та взнати про дитину, її стан, відповідач та його родичі не здійснили.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що після розірвання шлюбу помирились з позивачкою і ще рік проживали в с. Зеленче Дунаєвецького району. Потім він поїхав на роботу і розійшлися. З того часу з сином не спілкувався, в м. Хмельницькому його не провідував. В с. Зеленче Дунаєвецького району бачив 1 раз на місяць, але рідко спілкувався. В службу у справах дітей не звертався.

Представник третьої особи: Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області як органу опіки та піклування ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_6.

Представник служби в справах дітей Дунаєвецької районної державної адміністрації ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, представників третьої особи та свідків по справі, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.165 Сімейного кодексу України України (надалі - СК України), право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №54.

Згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрований 05 травня 2007 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №54 - розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення.

Відповідно до рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 липня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_5, 1983р.н., уродженця с. Зеленче Дунаєвецького району на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1., в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 липня 2009 року до досягнення повноліття дитиною.

З довідки №03-21/1924 від 04.05.2016 року, виданої відділом державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області видно, що по виконанню виконавчого листа №2-392 від 23.07.2009 року Дунаєвецького районного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_5, жителя с. Зеленче Дунаєвецького району на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1., починаючи з 14 липня 2009 року, борг зі сплати аліментів станом на 04.05.2016 року становить 4812,65 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідував Хмельницький ДНЗ №47 «Дзвіночок» з 01.11.2012 р. по 37.06.2014 р. Батько ОСОБА_6, ОСОБА_5, протягом усього періоду відвідування ДНЗ №47 не брав участі у вихованні дитини (в дитячий садочок не з'являвся, з вихователями не спілкувався, не цікавиться виховним процесом сина, не відвідував батьківські збори), що підтверджується довідкою №114 від 13.10.2016 року, виданою управлінням освіти Хмельницької міської ради Хмельницьким дошкільним навчальним закладом №47 «Дзвіночок».

Відповідно до довідки від 11.10.2016 року №01-21/259, виданої управлінням освіти Хмельницької міської ради Хмельницьким навчально-виховним комплексом №31 «Дошкільний навчальний заклад - Загальноосвітній навчальний заклад І ступеня», вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з першого класу навчається у НВК №31 в м. Хмельницькому. Вихованням дитини дійсно займається матір -ОСОБА_4. Батько дитини - ОСОБА_5, ні раніше ні на даний час, навчанням сина, його успішністю не цікавиться, в школу не приходить, батьківські збори не відвідує.

Згідно висновку від 23 грудня 2016 року №92/01-06 державного закладу «Хмельницький обласний центр соціально-психологічної допомоги» вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з травня 2007р. по жовтень 2009 року, але фактично подружжя не проживає з кінця 2008 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_6.

Причиною розірвання шлюбних відносин, зі слів позивачки, стали часті конфлікти подружньої пари через зловживання ОСОБА_5 алкогольними напоями. Жінка розповідає, що вона намагалася довгий час зберегти сім'ю, відновлювала раз по раз взаємостосунки із колишнім чоловіком, але ОСОБА_5 не міг, чи не хотів залишити пагубної звички, що зрештою і призвело до розлучення.

Стосунки ОСОБА_5 з сином не сформовані. Пара розійшлася коли ОСОБА_6 було 6 місяців, але проживаючи із колишньою дружиною та сином в одному селі (с. Зеленче, Дунаєвецького району) він не відвідував сина і фактично хлопчик не знає свого рідного батька. Аліменти сплачуються також нерегулярно.

Допомогу у вихованні дитини надають батьки ОСОБА_4, в будинку яких вона проживала з дитиною і коли булла одружена, і після розлучення, і куди приїздить зараз проживаючи в м. Хмельницькому.

У липні 2011 року позивачка вдруге вийшла заміж і переїхала проживати з чоловіком у м. Хмельницький.

Варто зауважити що на момент одруження і переїзду ОСОБА_6 було 3 роки і дитина вважає своїм батьком вітчима, ОСОБА_10.

Під час розмови з хлопчиком дитина не допускає думки, що ОСОБА_10 не його рідний батько, а своєму рідному батькові відводить роль хрещеного якийсь десь там є в селі де живе його бабуся і дідусь. ОСОБА_4 зауважила, що ОСОБА_6 її розповідав, як декілька раз якийсь дядько, на підпитку, зустрівши його на вулиці, казав хлопчикові, що він його тато.

Потім з'ясувалося, що ОСОБА_5 у такий спосіб пробував налагодити взаємостосунки з сином.

Загалом хлопчик, як для свого віку, гарно розвинутий, добре навчається в школі, активно цікавиться спортом, зокрема карате.

З огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що будь яке спілкування між ОСОБА_6 та рідним батьком відсутнє. При бажанні з боку ОСОБА_5 налагодити взаємостосунки з сином, необхідно дослухатися до порад та рекомендацій матері хлопчика і в враховувати першу чергу інтереси дитини, а не свої власні, адже необережно повідомлена новина щодо батьківства в даній ситуації може нанести психологічну травму дитині.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, пояснила, що часто спілкується з позивачкою, але відповідача в домі позивачки не бачила на день народження дитини. Відповідач ніколи не приходить до дитини позивачки, яка сама утримує дитину матеріально.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що проживає в м. Хмельницькому і відповідача ніколи не бачив, щоб він приходив до дитини, це вже 5-6 років. Він буває на дні народження, мови не було, щоб приходив відповідач чи дзвонив. В с. Зеленче Дунаєвецького району також відповідач не цікавиться дитиною, нічим не допомагає.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи дані обставини ,судом встановлено, що відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує протягом тривалого часу , а саме: з 2010 року не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З висновку комісії з питань захисту прав дитини Дунаєвецької райдержадміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, 1983 року народження, відносно його малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_5 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Протягом тривалого часу зі своїм сином не спілкується, не телефонує, не піклується про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належних умов для розвитку його природних здібностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей не приймає участі у вихованні та навчанні - у навчальному закладі, де навчається ОСОБА_6, жодного разу не з'являвся, навчанням та шкільним життям сина не цікавився, про що свідчить довідка, видана адміністрацією Хмельницького навчально-виховного комплексу №31 «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад І ступеня» від 11.10.2016. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає, та згідно довідки, виданої відділом державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління юстиції від 04.05.2016 року № 03-21/1924 аліментів, призначених рішенням Дунаєвецького районного суду, до вересня 2016 року не сплачував, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5, відносно його малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини.

Тому суд визнає позов ОСОБА_4 про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215,218 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 157, 164 ч.1 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, 1983 року народження батьківських прав відносно його неповнолітнього сина , ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Копію рішення направити в Дунаєвецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук