Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/2157/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

особи, які приймають участь у справі: позивач ОСОБА_1 в

інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3 сільська рада Кодимського району Одеської області

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2В, 22 листопада 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька дитини ОСОБА_4, померлого 17 липня 2015 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 17 липня 2015 року помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_5. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,16 га, вартістю 5739 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_3 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №088091, виданого Кодимською райдержадміністрацією 27 березня 2004 року на імя ОСОБА_6, яку ОСОБА_4 успадкував. Рішенням суду від 25грудня 2006 року за ОСОБА_4 визнано право власності на зазначену земельну ділянку. Технічну документацію на цю земельну ділянку для присвоєння кадастрового номеру ОСОБА_4 не виготовляв, оскільки, відповідно до діючого в той час законодавства, відомості про земельні ділянки до державного кадастрового реєстру не вносились, кадастровий номер земельним ділянкам не видавався. Вона, діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, звернулась до землевпорядної організації з метою виготовлення документації із землеустрою, однак їй було відмовлено з причини того, що ОСОБА_2 не є власником земельної ділянки. З цієї ж причини нотаріусом було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У звязку з цим, ОСОБА_2 не може реалізувати своє право на спадкування майна ОСОБА_4, а тому вона, діючи в інтересах неповнолітньої і звернулась до суду за захистом права неповнолітньої особи. Просить визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 2,16 га, вартістю 5739 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на адміністративні території ОСОБА_3 сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №088091, виданого Кодимською райдержадміністрацією 27 березня 2004 року на імя ОСОБА_6, яку ОСОБА_5 успадкував.

В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача (ОСОБА_3 сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено наступне.

ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 2,16 га вартістю грн., 5739 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_3 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №007311 наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 грудня 2006 року (справа №2-833/2006 р.), згідно якого за ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 земельну ділянку площею 2,16 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №088091, виданого 27 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією на імя ОСОБА_6).

17 липня 2015 року ОСОБА_5, помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №418333, видане 21 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області).

Спадкоємцем за законом першої черги залишились дочка спадкодавця ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №384429, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 16 березня 2002 року, згідно якого, батьком народженої 16 лютого 2002 року ОСОБА_2 є ОСОБА_5) та дружина спадкодавця - ОСОБА_1.

Як убачається з дослідженої судом заяви, ОСОБА_1 від спадщини відмовилась.

Отже, спадкоємцем за законом є неповнолітня ОСОБА_2 дочка спадкодавця.

Частиною першою статті 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Своїм правом представника спадкоємця за законом, позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній документи, що підтверджують право власності на спадкове майно (лист державного нотаріуса №337/02-14 від 21 квітня 2016 року).

В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України).

Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності.

З огляду на викладене, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 2,16 га, вартістю 5739 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на адміністративні території ОСОБА_3 сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №088091, виданого Кодимською райдержадміністрацією 27 березня 2004 року на імя ОСОБА_6, яку ОСОБА_5, як син померлої успадкував.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1265 ч.1, 1268 ч.4, 1268 ч.5 ЦК України, керуючись ст.ст.10,60, 130, 174, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 2,16 га, вартістю 5739 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на адміністративні території ОСОБА_3 сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №088091, виданого Кодимською райдержадміністрацією 27 березня 2004 року на імя ОСОБА_6, яку ОСОБА_5, як син померлої, успадкував.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І.ГУРА