Справа № 489/2705/16-ц
Номер провадження 2/489/1715/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що донька позивача та відповідача є студенткою 1 курсу. Позивач зазначає, що до повноліття доньки, з 01.09.2015 по 01.06.2016 витрати на навчання дитини склали 10000 грн. За неодноразовими зверненнями до відповідача добровільно прийняти участь та відшкодувати позивачу 1/2 частину витрат на навчання доньки, отримував відмову.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на навчання доньки в розмірі 5000 грн. та судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що сплачує аліменти в значному розмірі і не має можливості додатково сплачувати кошти.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.07.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2014 до її повноліття.

Згідно з довідкою від 01.04.2016 №6225Б/24 ОСОБА_3 є студенткою Чорноморського державного університету ім. Петра Могили 4 рівня акредитації і навчається на першому курсі денного відділення в Інституті філології за контрактом. Строк закінчення навчання - 30.06.2019.

Відповідно до контракту № 406/15 від 01.09.2015 вартість навчання (навчальних послуг) протягом 2015-2019 н. р. складає 46400 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 3161 від 24.11.2015 позивач сплатив за навчальні послуги 2015-2016 н. р. суму 5000 грн. Відповідно до квитанції від 10.08.2015 позивач сплатив за навчання доньки ще 5000 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, з підстав її навчання в університеті та необхідності оплати за навчання.

Відповідно до ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Тобто, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових витрат). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

З системного аналізу ст. 185 СК України можна зробити висновок, що додаткові витрати стягуються за наявності особливих обставин, тобто ці обставини як правило не залежать від волі сторін і нездійснення витрат буде мати надзвичайно негативні наслідки (погіршення стану здоров'я, не розвиток здібностей, що призведе до їх зникнення тощо).

Суд вважає, що навчання дитини за контрактом не є особливою обставиною, оскільки повністю залежить від волі особи (яка обирає навчання за бюджетним замовленням або за контрактом, обирає ВНЗ з вартістю навчання тощо).

Суд також враховує, що відповідачем надано довідки про сплату аліментів, з яких вбачається, що з пенсії відповідача щомісячно утримується 1042,85 грн. та додатково із заробітної плати в середньому за 9 місяців (з квітня 2016 по грудень 2016) в розмірі 1636 грн. (14 724,41 грн./9 міс.).

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв