Провадження 2/200/4704/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

14 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за договором поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, уточнивши який просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики у сумі 3 348 182,35 грн., де 2 000 000,00 грн. -- сума основного боргу, 120 182,35 грн. -- 3% річних, нарахованих за період з 21.11.2014р. 21.11.2016р., 1 228 000,00 грн. -- інфляційні втрати з 21.11.2014р. 21.11.2016р. Також, просить стягнути з ОСОБА_3 за договором поруки борг в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20.11.2013р. ним з ОСОБА_2 було укладено договір позики (безпроцентної), оформлений у вигляді розписки на суму 2 000 000,00 (два мільйона) гривень 00 копійок. Розпискою встановлювався строк повернення суми боргу - 20 листопада 2014р.

Свої зобов'язання позичальник не виконав, у зв'язку з чим, ним, в порядку ст.1048 ЦК України, нараховано відсотки за користування позикою в розмірі 3% річних, за період з 21.11.2014р. по 21.11.2016р., що склало 120 182,35 грн., інфляційні витрати за період з 21.11.2014р. по 21.11.2016р., що склало 1 228 000,00грн.

Позивач та його представник подали до суду заяву, відповідно якої заявлені позовні вимоги підтримали з урахуванням уточнень та просили їх задовольнити.

Відповідач1 ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розряду справи до суду не надходило.

Відповідач2 ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У звязку з чим, суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.11.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 000 000,00 грн., з остаточним строком погашення не пізніше 20 листопада 2014 року.

Позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, в тому числі і частково.

За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно розписки від 20.11.2013 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 та зобов'язався йому повернути в строк до 20.11.2014 року 2 000 000,00 гривен.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що договір позики від 20 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є укладеним, і під час його укладення були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики.

За змістом положень ч. 1 ст. 1053 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач вказаним правом не скористався, укладений договір позики у встановленому порядку не оспорив, заперечень на позов до суду не подав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, за змістом ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільний Кодекс України не містить жодного виключення щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, то їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Тому суд приймає до уваги розрахунок позивача інфляційних втрат у розмірі 1 228 000,00грн., 3 % річних у розмірі 120 182,35 грн. нараховані за період з 21.11.2014р. по 21.11.2016р.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання за договором позики, у позивача виникло право на стягнення суми боргу у судовому порядку, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.

Також, судом встановлено, що 20 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки передбачено, що порукою забезпечуються зобовязання Боржника повернути Кредитору частину боргу в розмірі 10 000,00грн. (Десять тисяч гривень 00 копійок) в строк до 20.11.2014р.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою визначені статтею 554 Цивільного кодексу України та передбачають, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки відповідачами не спростовано порушення умов договорів, укладених між сторонами, а зобов'язання мають виконуватись належним чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір покласти на відповідача1, оскільки порушення зобовязання допущено саме ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 39, 57, 60, 88, 169,179, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (01.07.1963р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (28.09.1965р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу за розпискою від 20.11.2013 року, а саме: основну заборгованість у розмірі 2 000 000 (два мільйона) гривень 00 копійок, три проценти річних у сумі 120 182 (Сто двадцять тисяч сто вісімдесят дві )гривні 35 копійок, інфляційні втрати в сумі 1 228 000 (Один мільйон двісті двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором поруки від 20 листопада 2013 року в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (01.07.1963р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (28.09.1965р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 6890 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідачів, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В. Шевцова