Справа № 758/8618/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Неганова Н. В. ,

при секретарі - Савіцькому Я. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , яка наразі проживає разом з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не підтримує зв`язків ані з нею. ані з дочкою, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні ОСОБА_4 . Дитині необхідно забезпечити розвиток, оздоровлення та відпочинок. Також донька навчається в школі танців, може брати участь у всеукраїнських та міжнародних конкурсах. Для виїзду дитини за кордон необхідний дозвіл батька.

28.05.2015 року позивачка направила відповідачеві лист з пропозицією з`явитися

11.06.2015 року до нотаріуса Мудрої О.М. для надання нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд доньки за кордон. Однак відповідач ніяк не відреагував, а отже відмовив у наданні згоди на виїзд доньки за кордон. Позивачка вважає, що це порушує права дитини на вільний розвиток, відпочинок, оздоровлення, зокрема, і за межами України. Враховуючи викладене, а також те. що сторони не підтримують жодних стосунків, місце знаходження відповідача позивачці невідомо, відповідач змінив прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », він не цікавиться дитиною і не приймає участі у житті доньки, не надає дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон, позивачка змушена звертатися до суду з даним позовом. ОСОБА_1 просить дозволити малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїзд до Туреччини, Таїланду та країн Шенгенської угоди і повернення до України разом з матір`ю, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на термін не більше ЗО днів за одну поїздку, але не більше 90 днів у рік до досягнення ОСОБА_8 шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні позивачка та її представники підтримали позовні вимоги з тих же підстав, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності, заочно.

Представник третьої особи в судовому засіданні з позовом погодився, просив позов задовольнити.

Суд, вислухавши позивачку та її представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_7 , батьками якої є ОСОБА_9 (тепер прізвище ОСОБА_6 ) та ОСОБА_1 (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.05.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції міста Суми).

ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю за адресою -

АДРЕСА_1 (а.с. 13 - копія довідки по ф.З від 20.05.2015 року КП «Куренівське Подільського району міста Києва»).

Владислава навчається в гімназії №48 Шевченківського району м. Києва. її вихованням займається тільки матір, батька в гімназії ніколи не бачили, участі у вихованні дитини він не приймає. Про це зазначено у довідці гімназії №48 Шевченківського району м. Києва, виданій 03.03.2015 року за №48 (а.с. 15).

З довідки від 19.05.2015 року, виданої ФОП ОСОБА_10 (а.с.16), вбачається, що ОСОБА_7 навчається у школі танців з 01.09.2011 року по

01.09.2015 року, є призером багатьох конкурсів у складі команди школи і може приймати участь у міжнародному конкурсі, який проводитиметься влітку 2015 року за кордоном.

28.05.2015 року позивачка поштою направила відповідачеві лист з пропозицією з`явитися 11.06.2015 року о 14 годині до нотаріуса Мудрої О.М. за адресою - АДРЕСА_2 для надання нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд доньки за кордон.

Однак, як пояснила позивачка, відповідач жодних дій не вчинив, фактично відмовив у наданні згоди на виїзд доньки за кордон. Також позивачка зазначила, що місце знаходження відповідача невідоме, він притягувався до кримінальної відповідальності, а тому можливо переховується.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 показали, що відповідач не цікавиться життям доньки приблизно з 2007 року, дитина про батька ніколи не говорила, його місце знаходження невідомо, ОСОБА_4 жалкувала, що не могла їхати з танцювальною групою за кордон.

03.12.2015 року орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надав висновок (а.с.62), в якому зазначено, що батько ОСОБА_13 довгий проміжок часу з донькою ОСОБА_4 не спілкується, матеріально не допомагає. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_1 має намір з метою участі у танцювальних конкурсах та збільшення світогляду дитини, всебічного та гармонійного розвитку доньки, здійснювати подорожі разом з донькою за кордон. Тому орган опіки та піклування погодив виїзд за кордон до Туреччини, Таїланду та країн Шенгенської угоди малолітньої ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 на термін з грудня 2015 року до липня 2016 року.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1,2 ст. 155 СК України).

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У пп.1, 2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, зазначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Суд враховує викладене, а також те, що сторони не підтримують жодних стосунків, місце знаходження відповідача позивачці невідомо, він не цікавиться дитиною і не приймає участі у житті доньки.

Оскільки ОСОБА_2 як батько зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, але не виконує батьківські обов`язки, фактично не надаючи дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон, діє всупереч інтересам дитини, що на думку суду, порушує права дитини, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову, а саме надання дозволу на виїзд малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до Туреччини, Таїланду та країн Шенгенської угоди на термін, визначений у висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.12.2015 року.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження частково, а тому підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 141, 150, 155 СК Укрїни, ст. 313 ЦК України,

керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Дозволити виїзд малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_13 до Туреччини, Таїланду та країн Шенгенської угоди на термін не більше 30 днів на період до липня 2016 року включно.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. В. Неганова