Справа № 464/2000/16-ц
пр.№ 2/464/877/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2016 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» до ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 24 457 грн. 01 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛКП «Старий Сихів» являється виконавцем житлово-комунальних послуг будинку №29 по вул.Трильовського в м.Львові, а також забезпечує подачу теплової енергії до даного будинку. У квартирі №29 цього будинку проживають відповідачі. Відповідачі проживають і користуються послугами, які надаються силами позивача, натомість, всупереч чинного законодавства не виконують обов'язку і не несуть витрат за фактично надані послуги по утриманню та обслуговуванню житлового будинку та за центральне опалення, за холодне водопостачання. У зв'язку з порушенням термінів оплати з боку відповідачів за період з 01.09.2006 по 01.11.2014 утворилась заборгованість за утримання будинку та обслуговування будинку в розмірі 9087,89 грн., за період з 01.11.2005 по 01.11.2014 за центральне теплопостачання в розмірі 14 530,92 грн., а також за період з 01.06.2013 по 01.11.2014 за централізовану подачу холодної води в розмірі 838,20 грн.

Вказані суми боргу просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, діючи згідно довіреності, позовні вимоги підтримав. Вказав, що відповідачі зареєстровані і проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 і всилу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язані нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, зокрема, за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території та за надані послуги з централізованого опалення і подачу холодної воли. Оскільки позивачем надавались послуги з централізованого опалення квартири відповідно до укладеного договору з виробником послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також послуги з утримання будинку та прибудинкової території, подача води, що підтверджується рядом укладених угод із спеціалізованими підприємствами, що надають послуги з дератизації та дезінфекції, освітлення місць загального користування, вивезення сміття, аварійними службами та актами виконаних робіт, тому відповідачі зобов'язані сплатити вказані послуги. Зазначив, що відповідачами надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, послуги з централізованого опалення оплачувалися не регулярно, розмір заборгованості, який виник внаслідок нерегулярної оплати і не в повному обсязі просить стягнути примусово. Вважає, що звертаючись до суду із заявами про видачу судових наказів у 2009, 2011 роках свідчить про переривання строку позовної давності. Також зазначає, що житлово-комунальні послуги надавалися відповідачам належним чином, останні ними користувались, борг визнавали, в тому числі шляхом часткової оплати. Просить стягнути із відповідачів суму заборгованості у повному розмірі. Покликається на розрахунки, копії договорів, інші документи.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_5 ОСОБА_3, діючи на підставі довіреності (а.с.42), позовні вимоги заперечила та пояснила, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 дійсно являється співвласником та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. У вказаному помешканні проживає її чоловік ОСОБА_6 та дитина ОСОБА_8, котрі не є власниками помешкання, а лише зареєстрованими. Співвласниками помешкання є інші особи, до яких вимоги позивач не заявляв ОСОБА_7, ОСОБА_9 Вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем безпідставно, оскільки договір на обслуговування житлового будинку з ЛКП «Старий Сихів» відповідач ОСОБА_4 не укладала. Причиною небажання укладати такий договір є ненадання чи неналежне надання даним підприємством своїх послуг. Зазначає, що в будинку постійно протікає дах, на сходовій клітці та в тамбурі утворився грибок, в підїзді будинку вибиті вікна на поверхах, поламані двері, панельні шви будинку протікають, підвальні приміщення не освітлюються і засмічені, не працює запірний кран на стояках, ліфти брудні, підїзди не замітаються, вікна не фарбуються. Всі її заяви і звернення з цього приводу керівництвом ЛКП ігноруються. Також вважає, що послуги з централізованого опалення були неякісними, подача тепла і холодної води здійснювалася неналежної якості.

Категорично заперечила здійснення оплати в розмірі 500 грн. в березні 2014 року, з приводу чого зверталась в правоохоронні органи. Вважає, що позивачем заявлено позов після спливу трьох річного строку для звернення до суду із цими вимогами, тому просить відмовити в задоволенні позову за спливом позовної давності та за безпідставністю. В заперечення на позов покликається на копії заяв, адресованих позивачу, скарги, акти претензії, фото, які вважає вичерпними.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, повідомлявся належно, про день та час проінформований належно, згідно клопотання, яке надійшло 05.07.2016, просить відмовити в позові і застосувати строк позовної давності.

Суд з врахуванням думки представників сторін вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з довідки з місця проживання, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 3 осіб, з яких 1 співвласник відповідач по справі ОСОБА_4 ОСОБА_5, її чоловік ОСОБА_6, неповнолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5). Зясовано, що квартира приватизована, інші співвласники ОСОБА_7, ОСОБА_9 у квартирі не зареєстровані. (а.с.122)

На імя відповідача ОСОБА_9 ОСОБА_5 відкритий особовий рахунок № 29 для фіксації коштів, що надходять за послуги за утримання будинку і прибудинкової території, за теплопостачання, за холодне водопостачання.

Встановлено, що будинок №29 по вул.Трильовського у м.Львові перебуває на балансі ЛКП «Старий Сихів» і позивач є його управителем - особою, яка здійснює управління будинком і забезпечує його належну експлуатацію, користуючись при цьому передбаченими ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правами та обов'язками. Виконуючи свої обов'язки, позивач уклав договори на обслуговування прибудинкової території, на вивіз твердих побутових відходів, на послуги водопостачання та водовідведення, централізованого опалення.

Встановлено, що житлово-комунальні послуги з утримання та обслуговування цього будинку та прибудинкової території надаються силами позивача, що не спростовано представником відповідача про існування і підписання ряду відповідних договорів, укладених між позивачем та комунальними службами.

Отже, будучи колективним споживачем житлово-комунальних послуг, позивач оплачує їх на підставі укладених договорів, у зв'язку з чим правомірно вимагає оплату спожитих послуг з мешканців будинку які є безпосередніми споживачами таких послуг.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Аналогічно цьому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також обов'язок споживача (наймача, власника) закріплено в ст.68 ЖК України, згідно з якою наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Плата за комунальні послуги, відповідно до ст.67 ЖК України, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ, її розмір розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил наданню населенню послуг з газопостачання споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529, а з 01.06.2011 згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869.

З представлених позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачі за надані послуги по утриманню і обслуговуванню житлового будинку, за центральне опалення та холодне водопостачання здійснювали оплату не в повному обсязі, не регулярно, внаслідок чого утворилася заборгованість за утримання будинку в розмірі 9087,89 грн., за центральне теплопостачання в розмірі 14 530,92 грн., за централізовану подачу холодної води в розмірі 838,20 грн. (а.с.6-10)

Дані розрахунки суд приймає як належні та допустимі докази, оскільки доказів протилежного відповідачі не надали і правильність тарифів ними не оспорюється.

Заперечуючи свій обовязок по оплаті вказаних житлово-комунальних послуг відповідач посилається на факт відсутності між сторонами договірних відносин, а також на те, що вона у звязку з наданням неякісних послуг і відсутністю таких не бажає здійснювати оплату.

Дійсно, згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Однак, відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, чинним законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Тому сама по собі відмова відповідачів на оплату таких послуг як споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору судом не береться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Таким чином, відсутність укладеного договору між відповідачем як споживачем та ЛКП «Старий Сихів» не може бути підставою для звільнення відповідачем від обовязку нести витрати.

З позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013, вбачається, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

В силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Отже, обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону, і судом не здобуто переконливих доказів відсутності цих послуг.

В матеріалах справи містяться чисельні заяви відповідача, адресовані на імя прокурора Сихівського району, звернення до голови Сихівської районної адміністрації, заяви до начальника ЛКП «Старий Сихів», фото, які, на думку представника відповідача, свідчать про неналежну якість наданих позивачем послуг.

Відповідачі, будучи наділені правом подання доказів, в порядку ч. 1 ст.60 ЦПК України не подали належного та допустимого доказу, який би вказував на безпідставність та необгрунтованість вимог позивача, не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які посилається в обґрунтування своїх заперечень.

Судом встановлено, що будинок, в якому проживають відповідачі є панельним, багатоповерховим. З долучених відповідей та пояснень представника позивача вбачається, що всі звернення мешканців розглядаються, проводяться поточні ремонти, в межах фінансування вживаються інші заход. Так, у 2011 році працівники ЛКП «Старий Сихів» провели ремонт покрівлі над квартирою 29, обслуговуючим підприємством «ОСОБА_7 Еко» проведено профілактичний ремонт ліфта 1-го підїзду, проведено ремонт віконної рами між 8 і 9 поверхами, ремонт між панельних швів включено в план ремонту на 2012 рік, освітлення в підїзді та підвальних приміщеннях виконано, прибирання та миття підїзду виконується згідно графіку та підтверджено актами в присутності мешканців. (а.с.113,114).

В ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

Отже, з претензіями щодо дотримання позивачем стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг відповідач мав можливість звернутись у вказаному порядку, однак суду не надано жодного доказу, що відповідачем здійснювались дії, які б свідчили про намагання поновити порушене право або захистити його в спосіб, передбачений законом.

Вирішуючи даний спір, позиція відповідача про те, що надані позивачем послуги були неналежної якості і в спосіб невнесення щомісячних платежів відповідач намагалась примусити чи спонукати ЛКП розпочати надавати якісні послуги не заслуговує на увагу. На думку суду, вказані обставини не звільняють споживачів від оплати послуг, а можуть бути лише підставою для перерахунку розміру плати відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості.

Суду не надано жодного доказу про те, що відповідач ОСОБА_9 ОСОБА_5 оскаржувала неналежну якість цих послуг в судовому порядку, а також з приводу ненадання їй відповідей, тоді як всі надані акти-претензії складені одноособово відповідачем в порушення процедури оформлення актів-претензій, що передбачена ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також на надано належних і допустимих доказів звернень відповідача у встановленому порядку до ЛКП з приводу зменшення оплати за неналежну якість наданих послуг.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд, керуючись принципом змагальності, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідачів та представника відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

За правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «ОСОБА_10 проти України» від 09.01.2013, строк давності переслідує декілька важливих цілей, зокрема, забезпечує правову визначеність і завершеність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко заперечувати, дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень відносно подій, які відбувались в далекому минулому на основі доказів, які з часом можуть стати ненадійними та недостатніми. А отже норми щодо позовної давності направлені на забезпечення належного правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість відповідачів перед позивачем по оплаті житлово-комунальних послуг почала виникати з 01.09.2006, а за послуги з центрального опалення з 01.11.2005, що поза межами передбаченого законом строку для звернення позивача до суду за захистом свого права.

Однак, положеннями ч.1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з представленого розрахунку, у грудні 2007, лютому, травні, липні 2008 роках при місячному нарахуванні 53,33; 53,74; 79,32; 80,89 грн. відповідачі оплачували суми у більшому розмірі відповідно по 100 грн., а в березні 2014 при місячному нарахуванні 128,22 грн. відповідачі здійснили оплату в розмірі 500 грн.

Таким чином, відповідач періодично оплачували нараховані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в тому числі частинами, що перевищували нарахування за поточний місяць, чим частково погашали заборгованість за попередні місяці. Наведене свідчить про те, що відповідачі, здійснюючи періодичне погашення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, визнавали наявний борг по оплаті послуг перед позивачем, у зв'язку із чим переривали перебіг позовної давності для заявлених позовних вимог. Тому суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності не має.

Покликання відповідачів на ту обставину, що ними не здійснювався платіж в розмірі 500 грн. у березні 2014 року і який значиться в графі «оплата за утримання будинку і прибудинкової території», не беруться судом до уваги, оскільки прийом платежів проводиться через банківські установи з вказанням номера особового рахунку. Тому позиція відповідачів, що працівники ЛКП умисно зарахували вказану суму як платіж, який вони не бажали вчиняти, не заслуговує на увагу.

Одночасно судом враховано, що позивач звертався до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у листопаді 2009 року, в червні 2011 року (№2н-4848/09, 1229/11), які скасовані ухвалами Сихівського районного суду м. Львова, що у відповідності до положень ч.2 ст.264 ЦК України також свідчить про переривання перебігу позовної давності.

Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України встановлено, що судовий наказ видається, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг.

У разі скасування судового наказу, позивач має право заявити свої вимоги до відповідача у позовному проваджені з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Частиною 3 ст. 118 ЦПК України визначено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

ЛКП «Старий Сихів», керуючись нормами чинного законодавства, та на підставі норм п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України у листопаді 2009 року та в травні 2011 року звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із заявами про видачу судових наказів, чим дотримався процесуальних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В зв'язку зі скасуванням судових наказів ухвалами від 27.11.2009, від 14.06.2011, 30.01.2015, позивач звернувся до суду із даним позовом у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України. Оскільки ч. 3 ст. 118 ЦПК України визначено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, тому суд вважає, що зверненням позивача із заявою про видачу судового наказу перервано перебіг позовної давності, оскільки позивач не мав можливості звернутись до суду одразу із позовною заявою.

Відповідно до норми ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову, в даному випадку заяви на видачу судового наказу, до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, строки позовної давності були перервані в порядку, встановленому чинним законодавством України зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу. Тож аргументи відповідачів та представника відповідача з приводу пропущення позивачем строків позовної давності є безпідставними. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів заборгованості за комунальні послуги солідарно, судом береться до уваги наступне.

Позивачем не заявлявся позов до інших співвласників квартири. З врахуванням пояснень представника відповідача про те, що інші співвласники ОСОБА_7 і ОСОБА_9 не проживають у квартирі, знаходяться за кордоном, їх місце перебування невідоме, з огляду на небажання представників сторін залучати до участі всіх співвласників квартири в якості відповідачів чи третіх осіб, суд вважає відповідачів ОСОБА_9 ОСОБА_5, ОСОБА_6 належними відповідачами.

Відповідно до ст.ст.64, 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником і несуть усі обов'язки, у тому числі з приводу оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, повнолітні члени сім'ї власника жилого приміщення несуть солідарну з ним майнову відповідальність за зобов'язаннями (ст.541 ЦК - солідарний обов'язок за законом).

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор вправі вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин та виходячи з того, що ОСОБА_6 не є власником помешкання, але є членом сім'ї власника, зареєстрований і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, споживає житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст.543 ЦК України та ст.10 ЦПК України, суд вважає підставними позовні вимоги про покладення на відповідачів солідарного обовязку.

Отже, позов підставний і з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані та спожиті житлово-комунальні послуги, з центрального опалення та за постачання по холодній воді в солідарному порядку.

Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір по 689 грн. з кожного, сплачені останнім і які документально підтверджені (а.с.1)

Керуючись ст..ст.11, 60, 88, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, ст.ст.264, 610 ЦК України, ст.ст.67,68, 156 ЖК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території по вул.Трильовського, 29 у м.Львові за період з 01.09.2006 по 01.11.2014 в розмірі 9087 грн. 89 коп., за послуги з центрального опалення за період з 01.11.2005 по 01.11.2014 в розмірі 14530 грн. 92 коп., за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01.06.2013 по 01.11.2014 в розмірі 838 грн. 20 коп., а всього 24 457 (двадцять чотири тисячі чотириста п'ятдесят сім) грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» судові витрати у розмірі 689 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» судові витрати у розмірі 689 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Ю.Горбань