Справа № 442/3990/16 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/5498/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «АЗУР ЕЙР Україна» про стягнення ненарахованої та невиплаченої частини заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «АЗУР ЕЙР Україна» про стягнення ненарахованої та невиплаченої частини заробітної плати - залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним з огляду на неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції обгрунтував своє рішення наказом МОЗ України №302 від 27.12.1999 року «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)», але даний нормативний документ не регламентує спірні правовідносини, зважаючи на специфіку виконуваної апелянтом роботи, а саме роботи бортпровідника повітряного судна. Зазначає, що в галузі авіації нормативним документом, який регламентує спірні правовідносини є «Правила медичної сертифікації авіаційного персоналу, крім членів льотного екіпажу», які затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №243 від 27.03.2007 року.

Окрім цього, апелянт звертає увагу суду на положення ч.2 ст.55 Повітряного кодексу України, відповідно до якої медичне обстеження авіаційного персоналу проводять і надають висновок про наявність або відсутність медичних протипоказань до виконання своїх обов'язків авіаційні медичні екзаменатори, які виконують свої функції на базі авіаційних медичних центрів.

Апелянт зазначає, що керуючись спеціальними нормативними документами, що діють в авіаційній галузі, авіаційним медичним екзаменатором було накладено обмеження на її медичне свідоцтво бортпровідника. Про дане обмеження було повідомлено відповідача, про що сам відповідач визнав в наказі №274/ОД від 24.10.2013 року та в судовому засіданні.

Також апелянт вважає, що суд безпідставно послався на ст. 32 та 33 КЗпП України.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала суду клопотання, у якому просить відкласти розгляд справи у зв'язки з тим, що з 26.12.2016р. по 10.01.2017р. вона знаходится у відпустці, однак колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки представником не надана належних доказів в підтвердження даного клопотання.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76), про причини неявки суд не повідомила, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Cудом встановлено і сторонами не оспорюється, що ОСОБА_3 21.05.2005 року прийнята на посаду старшого борт провідника відділу обслуговування пасажирів на борту ПС, льотної служби в ТзОВ Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» (на даний час ТзОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна») де працює по даний час.

З 19 березня 2014 року і по даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дітьми (2014 та 2015 років народження) до досягнення ними трьох річного віку.

Матеріалами справи встановлено, що 17 жовтня 2013 року Авіакомпанією в установленому порядку відповідно до Правил медичної сертифікації авіаційного персоналу, крім членів льотного екіпажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №243 від 27.03.2007 року, було отримано Повідомлення про початкове розміщення обмеження на медичне свідоцтво бортпровідника відділу обслуговування пасажирів на борту ПС льотної служби ОСОБА_3 у зв'язку із вагітністю (7 тижнів).

Пунктом 14.3. Правил медичної сертифікації передбачено, що вагітність є причиною тимчасової непридатності. Якщо в результаті акушерського огляду визначається абсолютно нормальний хід вагітності, то заявник може вважатися придатним до кінця 12 тижня вагітності.

Повноваження авіамедичних екзаменторів закріплені в Додатку № 1 до підпункту 5.2 Правил медичної сертифікації. При цьому, ні в самих Правилах, ні в Додатку 1 не визначено, що авіамедичні екзаменатори уповноважені на проведення акушерських оглядів вагітних жінок та надання медичних висновків щодо їх переведення на легшу роботу.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15.07.2011 року № 417 «Про організацію амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в Україні» затверджені, зокрема Методичні рекомендації щодо організації надання амбулаторної акшерсько-гінекологічної допомоги (надалі Методичні рекомендації).

Згідно із пунктом 1.1 Методичних рекомендацій амбулаторна акушерсько-гінекологічна допомога здійснюється в амбулаторіях загальної практики/сімейної медицини, в жіночих консультаціях, гінекологічних кабінетах центральних районних лікарень, сільських лікарських амбулаторіях, фельдшерсько-акушерських пунктах (далі - ФАПах), центрах планування сім'ї, оглядових кабінетах поліклінік. Авіамедичні центри (авіаційні медичні центри цивільної авіації), які відповідно до наказу № 243 уповноважені проводити медичні огляди, обстеження авіаційного персоналу в між сертифікаційний період, в зазначеному переліку відсутні.

Таким чином, цілком очевидно, що висновок авіаційних медичних екзаменаторів про наявність або відсутність медичних протипоказань до виконання своїх обов'язків та медичний висновок в розумінні статті 178 Кодексу законів про працю України являється різними/не тотожними лікарськими документами. Позивачем на надавалось жодних документів за результатами відповідного акушерського огляду.

Відповідно до ч.1 ст. 178 КЗпП України вагітним жінкам відповідно до медичного висновку знижуються норми виробітку, норми обслуговування або вони переводяться на іншу роботу, яка є легшою і виключає вплив несприятливих виробничих факторів, із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою.

Наказом №174/ОД «Про тимчасове припинення виплати премії за нальот годин» від 24.10.2013 року TOB «Авіакомпанії «Азур Ейр Україна» починаючи з 17.10.2013 року, було тимчасово відсторонено ОСОБА_3 від польотів, та як наслідок, припинено здійснення нарахування премії за нальот годин.

Повідомлення про початкове розміщення обмеження на медичне свідоцтво не являється документом медичного/лікарського характеру, на підставі якого можливо визначити ступінь впливу несприятливих виробничих факторів на працівника під час виконання посадових обов'язків.

Форма «Лікарського висновку про переведення вагітної на іншу роботу», затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України №302 від 27.12.1999 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)» й містить, зокрема, такі графи як «Підстава для переводу» та «Рекомендована робота».

Отже, право вагітної жінки на переведення на іншу роботу, яка є легшою і виключає вплив несприятливих виробничих факторів, виникає не з часу встановлення вагітності, а лише з того періоду, коли в такому переведенні за висновком лікарів виникла необхідність.

У висновку мають бути визначені не тільки необхідність у переведенні, а й рекомендації щодо виду легшої роботи.

З моменту отримання Авіакомпанією, повідомлення про початкове розміщення обмеження на медичне свідоцтво до моменту надання позивачу відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами останнім не було надано медичного висновку («Лікарського висновку про переведення вагітної на іншу роботу»).

Згідно із вимогами статей 32, 33 КЗпП України категорично забороняється будь-яке переведення вагітних жінок на іншу роботу без їх згоди. Позивач не звертався із заявою про зниження норм виробітку, норми обслуговування або переведення на іншу роботу, яка є легшою і виключає вплив несприятливих виробничих факторів. Так само, позивачем не було надано відповідної згоди у будь-якій іншій формі.

Відповідно до ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що районний суд безпідставно послався на ст. 32 та 33 КЗпП України, колегія суддів не бере до уваги виходячи із наступного.

Згідно ч.2 ст. 32 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я, а також, що переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника.

Колегія суддів вважає, що необхідність надання відповідної згоди позивача у формі письмової заяви про зниження норм виробітку, норми обслуговування або переведення на іншу роботу, яка є легшою і виключає вплив несприятливих виробничих факторів, є цілком обґрунтованою.

Згідно листа ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» № 12/4774 від 16.11.2016р. про результати розгляду запиту Авіакомпанії № 0824 від 09.09.2016р., відповідно до наказу МОЗ України № 302 від 27.12.1999р. на теперішній час медичним висновком щодо працевлаштування вагітної жінки залишається форма №084/о - «Лікарський висновок про переведення вагітної на іншу роботу» яка заповнюється лікарем акушером-гінекологом жіночої консультації медичного закладу, під наглядом якого перебуває вагітна. Лікарський висновок підписується лікарем, завіряється печаткою закладу і видається вагітній на руки. Окрім того, ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» звертає увагу на те, що Правила медичної сертифікації авіаційного персоналу, крім членів льотного екіпажу, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 243 від 27.03.2007р., не розглядались на Проблемній комісії МОЗ України та НАМН України «Гігієна праці та профзахворювання», на якій зазвичай розглядаються питання щодо регламентації праці та зниження ризику здоров'ю працюючих від дії шкідливих виробничих чинників у різних галузях народного господарства.

Покликання в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не врахував вимоги ч.2 ст.55 Повітряного кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються самою ч.2 ст. 55 Повітряного кодексу України, згідно якої медичне обстеження авіаційного персоналу проводять і надають висновок про наявність або відсутність медичних протипоказань до виконання своїх обов'язків авіаційні медичні екзаменатори, які виконують свої функції на базі авіаційних медичних центрів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська