Справа № 182/8790/15-ц
Провадження № 2/0182/379/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.07.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області вскладі:

головуючого судді - Рунчевої О.В.

секретаря Нагаєвої Н.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров?я джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, який неодноразово уточнювала та остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2 320,24 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. 00 коп. заподіяної внаслідок ушкодження здоровя джерелом підвищеної небезпеки та стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с.2-3, а.с. 26-27, а.с.31-33). Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає у с. Кам?янському Нікопольського району Дніпропетровської області, працює у м. Нікополі та має тут родичів.

24 листопада 2015 року ввечері вона поверталася з роботи додому пішки.

Приблизно о 17-30 год. на 260 км + 500 м. автомобільного шляху «Кіровоград Кривий ріг Запоріжжя» відповідач - ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись з боку м. Нікополь по напрямку с. Кам?янське, здійснив на неї наїзд, чим спричинив їй тілесні пошкодження.

Дані обставини підтверджуються постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року у справі № 182/8471/15-ц, згідно якої відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 2036, за період з 24 листопада 2015 року по 16 грудня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» Дніпропетровської області та їй було встановлено діагноз відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забита рана голови, правої гомілки. Множинні забої, гематоми тулуба, кінцівок.

За час лікування вона витратила 2 320,24 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками.

Вона зверталася до відповідача з приводу відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди, але безрезультатно.

У звязку з погіршенням здоров?я, внаслідок ДТП, вона зазнала моральної шкоди, яка виразилася в фізичних та моральних переживаннях, стресі, дискомфорті, приниженні та в тому, що вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації її життя та відновлення нормальних соціальних звязків. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 20 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував та просив відмовити, оскільки вважає, що позивач з позовом в частині стягнення матеріальної шкоди повинна була звертатися до страхової компанії, оскільки транспортний засіб на якому було скоєно ДТП застрахований. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з нього моральної шкоди, то вважає, що така шкода не підлягає стягненню, оскільки позивачем не доведений факт вимушених змін в життєвому устрою та необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя. А тому вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними та недоведеними.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, адміністративний матеріал № 182/8471/15-п, провадження № 3/0182/1544/15-п суд дійшов до наступного висновку.

Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, яка завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і т.д.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП ( а.с. 6).

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 24 листопада 2015 року о 17.30 годині керуючи автомобілем НОМЕР_2 на 260 км.+ 500 м. а/д Кіровоград - Кривий Ріг Запоріжжя, рухаючись збоку м. Нікополь по напрямку с. Кам'янське, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, але від проходження судово-медичного обстеження ОСОБА_1 відмовилась (а.с.6).

У суду не викликає сумніву той факт, що ДТП 09 грудня 2015 року на 260 км.+ 500 м. а/д Кіровоград - Кривий Ріг Запоріжжя відбулося з вини водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2

Під час судового засідання ОСОБА_2 не спростовував той факт, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, тому відповідно до вимог частини 2 статті 1187 ЦК України він повинний відшкодувати позивачу шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки саме з його вини була заподіяна дана шкода. При цьому дії водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 були неправомірними, оскільки вони не відповідали вимогам п. 1.5, 13.1 Правил дорожнього руху та між його діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок і є вина зазначеної особи.

Так, під час ДТП 24 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження, з 24 листопада 2015 року по 16 грудня 2015 року знаходилася на стаціонарному лікуванні нейрохірургічному відділенні КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1 ДОР», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2036 (а.с.7, а.с. 7 зі звороту).

Оцінюючи зібрані по справі докази, перевіривши надані позивачем квитанції, касові чеки та зіставивши їх з призначенням лікарів, суд приходить висновку, що сума витрат на лікування складає 2 244 грн. 54 коп. (дві тисячі двісті сорок чотири грн. 54 коп.) та підлягає примусовому стягненню з відповідача, оскільки останній добровільно витрати на лікування позивачу не відшкодував.

Судом не враховуються чеки на придбання засобу для вибілювання, чистячого засобу, крем мила, порошку, паперових рушників та лампи розжарювання на суму 75 грн. 90 коп., які не обумовлені призначенням лікарів.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень цивільного законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. 1, п. 1,3 ч. 2ст. 23 ЦК).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки позивач внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, зазнала фізичного болю та страждань, втратила можливість працювати, винні дії відповідача повністю змінили її життєвий уклад, вона вимушена додатково лікуватись, то мають місце негативні наслідки.

При вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує обставини справи, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, тривалість немайнових втрат та враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. сплачені останньою при подачі позову (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 23,1166,1187 ЦК України, ст.ст. 10,11,57-61, 88 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_4) матеріальну шкоду в розмірі 2 244 грн. 54 коп. ( дві тисячі двісті сорок чотири грн. 54 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_4) моральну шкоду в розмірі 2 000 ( дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_4) понесені судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_3