Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2239/16-ц
Провадження № 2/553/784/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13.07.2016 рокум. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіної Є.В.
при секретарі - Остапченко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та встановлення порядку користування квартирою, -
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18.12.2015 року є власницею 1/2 частини квартири № 223 в будинку № 9/26 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві, інша 1/2 частини належить її колишньому чоловіку ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1998 року. У вказаній квартирі позивач зареєстрована разом з їх спільною дочкою ОСОБА_3 Коли 18.03.2016 року увечері вони з донькою прийшли до квартири, потрапити до її приміщення не змогли, оскільки відповідач замінив замки на вхідних дверях, на телефонні дзвінки він не відповідає, двері не відчиняє.
Просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: м. Полтава, пр.-кт Вавілова, 9/26, кв. 223, шляхом вселення її до квартири, встановити порядок користування вказаною квартирою, а саме: в користування ОСОБА_1 виділити кімнату (8) площею 17,4 кв.м, в користування ОСОБА_2 - кімнату (7) площею 11,8 кв.м, інші приміщення - коридор (1) площею 5,4 кв.м, шафа (2) площею 0,4 кв.м, коридор (3) площею 2 кв.м, ванну (4) площею 2,6 кв.м, вбиральню (5) площею 1 кв.м, кухню (6) площею 6,8 кв. м, балкон площею 1 кв.м - залишити в загальному користуванні.
Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заяву про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, у звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 27.04.1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали на підставі рішення ленінського районного суду м. Полтави від 08.08.2011 року.
На підставі договору купівлі-продажу від 27 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1068, ОСОБА_2 набув у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 18.12.2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, визнано квартиру № 223, що у м. Полтаві по проспекту Вавілова, 9/26, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 223, що у м. Полтаві по проспекту Вавілова, 9/26.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 54848591 від 10.03.2016 року за ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави 18.12.2015 року зареєстроване право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно технічного паспорту на квартиру № 223 по пр-кту Вавілова, 9/26, в м. Полтаві, вона складається з 2 кімнат житловою площею 29,2 кв.м, у тому числі: 1-а кімната (7) площею 11, 8 кв. м, 2-а кімната (8) площею 17,4 кв.м, а також коридору (1) площею 5,4 кв.м, шафи (2) площею 0,4 кв.м, коридору (3) площею 2 кв.м, ванної (4) площею 2,6 кв.м, вбиральні (5) площею 1 кв.м, кухні (6) площею 6,8 кв. м, обладнана балконом площею 1 кв.м. Загальна площа квартири 48,4 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, позивач послалась на те, що не змогла потрапити в квартиру через заміну відповідачем замків на вхідних дверях, ключі від яких у неї відсутні.

Вказані твердження позивача ОСОБА_1 обєктивно підтверджуються ОСОБА_5 б/н від 18.03.2016 року, складеним громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, відповідно до якого 18.03.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, прийшовши до квартири № 223 у житловому будинку № 9/26 по проспекту Вавілова в м. Полтаві, не змогли потрапити до неї через заміну замків вхідних дверей

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, достовірність вищенаведених обставин не спростував шляхом надання належних та допустимих доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими й такими, що заслуговують на увагу, доводи ОСОБА_1 про існування перешкод у користуванні власністю.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В ст. ст. 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру), користуються (ним) нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод з боку відповідача ОСОБА_2 в користуванні власністю та вселення її до квартири № 223 по пр-кту Вавілова, 9/26, в м. Полтаві, 1/2 частина якої належить позивачці на праві приватної власності, є законними й такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою, яка знаходиться в спільній власності, суд виходить з наспаного.

Відповідно до положень ст. ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як встановлено постановою Пленуму Верховного Суду Укаїни № 20 від 22.12.1995 року (п. 14) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Зважаючи на відсутність даних про те, що спірна квартира не може бути переобладнана в окремі квартири, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою, яка знаходиться в спільній власності, підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про необхідність визначення порядку користування квартирою № 223 по пр-кту Вавілова, 9/26, в м. Полтаві в межах існуючої забудови квартири згідно технічного паспорту, шляхом виділення кожному зі співвласників однієї з житлових кімнат, вважає за доцільне позивачу ОСОБА_1 виділити в користування житлову кімнату № 8 площею 17,4 кв.м, тобто найбільшу за розміром, з огляду на те, що разом з нею проживає неповнолітня донька ОСОБА_3, в користування відповідача ОСОБА_2 виділити кімнату 7 площею 11,8 кв.м.; інші приміщення квартири залишити в загальному користуванні співвласників.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням шляхом її вселення до квартири № 223 в будинку № 9/26 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві.

Визначити порядок користування квартирою № 223 в будинку № 9/26 по пр-кту Вавілова в м. Полтаві між співвласниками:

- виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату (8) площею 17,4 кв.м;

- виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату (7) площею 11,8 кв.м;

- коридор (1) площею 5,4 кв.м, шафу (2) площею 0,4 кв.м, коридор (3) площею 2 кв.м, ванну (4) площею 2,6 кв.м, вбиральню (5) площею 1 кв.м, кухню (6) площею 6,8 кв. м, балкон площею 1 кв.м - залишити в спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_8