Справа № 143/922/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойко А. В.

з участю секретаря Шафер В.А.

розглянувши у відкритому відкритому судовому засіданні в місті Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки,

Встановив:

09.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки. Позовні вимоги мотивувала тим, в період з 1996 по 1999 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від їх шлюбу народилась дочка- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом дитинства підгрупи «А» з діагнозом дитячий церебральний параліч, з відсутністю функцій стояння та ходи, затримка психічного розвитку, важка розумова відсталість. В результаті захворювання, дочка погано орієнтується в часі, місці перебування, значно відстає у розвитку від своїх однолітків, не може самостійно пересуватись, потребує постійного стороннього нагляду та догляду, самостійно себе обслуговувати не здатна. Також рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.12.2015 р.,дочку визнано недієздатною, позивача призначено її опікуном.До досягнення дитини повноліття відповідач сплачував на мою користь аліменти на її утримання.Доходів позивача не вистачає на утримання дочки, а відповідач, спроможний надавати матеріальну допомогу, є працездатним, добровільно матеріальну допомогу не надає. Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги змінила в бік зменшення, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користьаліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно на дитину, починаючи з 09.06.2016 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження І-АМ №032165, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Позивачем до матеріалів позову долучено висновок Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. Ющенка, в якому зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом дитинства підгрупи «А» з діагнозом дитячий церебральний параліч, з відсутністю функцій стояння та ходи, затримка психічного розвитку, важка розумова відсталість.(а.с.9).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експертна №299 від 13.10.2015 року ОСОБА_3, є інвалідом з дитинства та потребує постійноопіки (а.с.13-15).

Загальним обов'язком батьків, який покладається на них Сімейним кодексом, є обов'язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (18 років). Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов'язком, за виключенням випадків, передбачених Главою 16 СК.

Так, відповідно до правил статті 198 СК України батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: 1) діти є непрацездатними. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Отже українське законодавство виділяє три основні види непрацездатності: непрацездатність за віком та непрацездатність за станом здоров'я та непрацездатність у зв'язку із входженням особи до групи осіб, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Для даної статті важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров'я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні"). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Для застосування правил коментованої статті не має значення, яку групу інвалідності має дитина; 2) непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв'язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків; 3) наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Батьки не будуть зобов'язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання.

Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки матеріали справи не містять доказів неможливості стягнення аліментів з відповідача, то вимоги є обґрунтованими.

Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти щомісячно на весь наступний період часу постійного стороннього догляду за дочкою ОСОБА_3.

Стягнення аліментів розпочати з 09.06.2016 року (з часу звернення з позовом до суду).

Відповідно до ст. 88 ЦПК, стягнути з відповідача суму судового збору.

На підставі ст..ст. 180, 181, 198 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання повнолітньої непрацездатної дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, інваліда з дитинства, яка потребує постійного стороннього догляду в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно на весь наступний період часу постійного стороннього за дочкою.

Стягнення аліментів розпочати з 09.06.2016 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі - 551 грн. 20 коп.

Суддя