Справа 237/312/14-ц
Номер провадження 2-о/237/2/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2016 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

судді Ліпчанського С. М.

при секретарі Готовщиковій Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту проживання на території України.

Позовні вимоги мотивовані тим, у 1998 році заявник втратив паспорт, до сьогодні заявник не відновив паспорт. Для отримання паспорту заявнику необхідно підтвердити факт проживання на території України.

В судове засідання заявник та зацікавлена особа не зявились.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 126168 ОСОБА_1 народився 13.01.1968 року в с. Сухі Яли Марїнського району Донецької області.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має трудовий стаж з 09.12.1985 року по 11.12.1989 року. Останнім місцем роботи є транспортний цех електрозварювальником.

У 1998 році ОСОБА_2 втратив паспорт зразка СРСР. Так і не змінивши його на паспорт громадянина України.

На даний час не може отримати паспорт громадянина України, оскільки документально не має можливості підтвердити органам громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб приналежність до громадянства України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

За таких обставин заява ОСОБА_3 про встановлення факту проживання та території України є законною та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 Донецької област, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто в Україні, станом на 13.11.1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя С.М. Ліпчанський

Дата документу 14.04.2016