АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1486/16 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

27 грудня 2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

секретар судового засідання - Панькевич Т.І.

з участю представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» -

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

04.11.2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з вказаним позовом.

Одночасно з позовом позивачем подана заява про вжиття заходів забезпечення позову у якій позивач просить накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2

Зазначає, що розмір заборгованості є значним, а відповідач ухиляється від сплати заборгованості за договором.

Вважає, що не забезпечивши позов накладенням арешту на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2 існує ризик неможливості або значного утруднення виконання в майбутньому можливого рішення суду та завдання збитків позивачу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2016 року у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» - відмовлено, оскільки в заяві не зазначено вартості майна станом на момент звернення з відповідною заявою, що унеможливлює встановлення співмірності заявлених вимог, відсутні дані про наявність майна у відповідача, та не подано доказів, що невжиття заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог.

Зазначає, що висновок суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову спростовується поданими обґрунтуваннями, матеріалами позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Вказує як підставу забезпечення позову те, що відповідач порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість та може в будь-який час реалізувати своє майно, що в свою чергу утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в скарзі.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засіданні не зявився.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову суд першої інстанції виходив з того, що в заяві не зазначено вартості майна станом на момент звернення з відповідною заявою, що унеможливлює встановлення співмірності заявлених вимог, відсутні дані про наявність майна у відповідача, та не подано доказів, що невжиття заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки висновок суду достатньо вмотивований і грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що на розгляді Тернопільського міськрайонного суду знаходиться позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову 9534,12 доларів США та 37259,64 грн.

Відповідно до статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 статті 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав:

позивачем в заяві про забезпечення позову не зазначалося яким саме майном володіє відповідач і вартість такого майна;

матеріали справи не містять і позивачем не представлено доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду;

сам факт наявності заборгованості і припущення про те, що відповідач може реалізувати наявне в нього майно у звязку з такою заборгованістю не може слугувати підставою для задоволення заяви для вжиття заходів забезпечення позову;

як вбачається з кредитного договору від 17.09.2007 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України», яке в подальшому стало ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 для отримання кредитних коштів необхідно було укласти договір застави транспортного засобу, договір майнової поруки п 1.4.1 договору. Пунктами 1.4.2 1.4.3 передбачено умови здійснення страхування майна, що передається в забезпечення договору (а.с. 7-9);

заявником не представлено доказів того, що майно про яке йдеться в договорі не було передано Банку в заставу, що його вартість недостатня для забезпечення позову;

не представлено і доказів того, що не укладалися договори майнової поруки.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 може чинити перешкоди у виконанні рішення суду і реалізувати своє майно, оскільки такі доводи не підтверджуються доказами у справі.

Умовою надання кредитних коштів було укладення договору застави транспортного засобу і договору майнової поруки п 1.4.1 договору. Вказані договори, за умови їх укладення, гарантують банку належне виконання як умов договору так в подальшому і судового рішення.

Банком не представлено доказів того, що вищевказані договори не були укладені.

Критично оцінюються і доводи апеляційної скарги, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав і інтересів Банку та може призвести до завдання Банку збитків, оскільки апелянтом не вказано які права та інтереси банку можуть бути порушені та які сам збитки можуть бути завдані.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи вказане, наявні докази в матеріалах справи, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді