Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 2 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що їй та її чоловіку ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1. У 2006 році, після загибелі їх сина ОСОБА_7, перебуваючи довгий час в стані психологічного стресу, вони домовилися з відповідачем - дочкою померлого сина, про надання нею послуг по їх забезпеченню доглядом, харчуванням, утриманням їх житла, відповідач у свою чергу зобов'язалась переїхати до них жити, а вони - подарувати квартиру. 15 лютого 2007 року між нею, її чоловіком

ОСОБА_6 та відповідачем був укладений нотаріально посвідчений договір дарування, відповідно до якого вони подарували своїй онучці - ОСОБА_5 по Ѕ частині кожний належної їм кватири. Зазначала, що самого тексту договору вони не читали, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки, про які сторони домовилися.

З моменту оформлення договору дарування відповідач жодним чином не виконувала свої зобов'язання, залишилася проживати в

м. Дніпропетровськ, при цьому не телефонувала, не цікавилася їх станом здоров'я, тощо. Позивач з чоловіком отримували допомогу по нагляду від Чугуївського територіального центру захисту населення Харківської області.

Після смерті чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач захворіла і відповідач забрала її до себе за місцем свого проживання в

м. Дніпропетровськ, де вона перебувала до 16 серпня 2015 року. За весь цей час перебування, онука створила для неї нестерпні умови проживання, не піклувалася нею. Вказувала, що за період проживання у відповідача, остання без згоди позивача, користувалася карткою позивача , на яку нараховувалася пенсія. За весь цей час вона зняла 10 400 грн, які не повернула.

Ураховуючи наведене, просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між нею, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що посвідчений нотаріально 15 лютого 2007 року.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 2 грудня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, який був посвідчений 15 лютого 2007 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області

Царьовим Д.М., за реєстрованим №348, з моменту його укладання.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 лютого

2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Визнано недійсним договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, який був посвідчений 15 лютого 2007 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області

Царьовим Д.М., за реєстрованим № 348, в частині дарування Ѕ частини вказаної квартири належної ОСОБА_4, з моменту його укладання. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та визнаючи недійсним оспорений договір в частині Ѕ його частини, яка належить позивачу, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного правового висновку, що оскільки волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдарованої було відсутнє під час укладення договору дарування та передача майна здійснювалася за умови вчинення на користь дарувальників дій майнового та немайнового характеру (догляд та утримання), договір є недійсним з підстав, передбачених ст. 229 ЦК України

Суд дав оцінку наданим сторонами доказам, доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 2 грудня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області

від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська