Справа № 458/553/16 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/783/4601/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю представника стягувача Риб»як В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Турківського районного управління юстиції Львівської області Попівняка А.Й. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2,-

встановила:

В травні 2016 року головний державний виконавець відділу ДВС Турківського районного управління юстиції Львівської області Попівняк А.Й. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України.

Подання обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі ДВС Турківського районного управління юстиції у Львівській області перебуває постанова № 3088/20909/15, видана 15.01.2016 року Львівською митницею Державної фіскальної служби України, про стягнення із ОСОБА_2 8500 грн. штрафу за порушення митних правил.

18.02.2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС Турківського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої скеровано сторонам виконавчого провадження.

У наданий для добровільного виконання термін боржник виконавчий документ не виконав, на виклики державної виконавчої служби не прибуває.

В порядку примусового виконання виконавчого документу державним виконавцем надіслано до відповідних компетентних органів запити про наявність майна та коштів у боржника. Із отриманих відповідей з»ясовано, що боржник не має у власності майна чи коштів, відомості про відкриті рахунки на ім'я боржника відсутні.

Просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2

Оскаржуваною ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року тимчасово обмежено громадянина України, ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 825315, с. Шандровець Турківського району Львівської області, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань згідно з постановою № 3088/20909/15, виданою 15.01.2016 року Львівською митницею Державної фіскальної служби України, про стягнення із ОСОБА_2 8500 гривень штрафу за порушення митних правил.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права та неповно з'ясованих обставин справи при її постановленні.

В апеляційній скарзі зазначає, що постанова заступника начальника Львівської митниці ДФС України про стягнення з ОСОБА_2 8500 грн. на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження була скасована постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2016 року, тому відповідні дії державного виконавця є неправомірними.

Зазначає, що ОСОБА_2 не було відомо про розпочате виконавче провадження, оскільки на даний час він проживає у м. Самборі та не вчиняв жодних дій, які б свідчили про ухилення його від виконання покладених на нього обов'язків, адже знав про те, що за його позовом постанову митниці скасовано, він не має перед нею жодних зобов'язань.

Просить скасувати ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року.

Представник стягувача Львівської митниці ДФС України Риб»як В.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Боржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, атакож представник ВДВС Турківського РУЮ, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника стягувача на заперечення довдів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області перебуває постанова №3088/20909/15, видана 15.01.2016 року Львівською митницею Державної фіскальної служби України, про стягнення із ОСОБА_2 8500 грн. штрафу за порушення митних правил.

Заява про примусове виконання постанови подана 18.02.2016 р.

18.02.2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої скеровано сторонам виконавчого провадження, запропоновано боржнику в добровільному порядку виконати постанову в строк до 25.02.2016 року (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, головний державний виконавець ВДВС Турківського РУЮ Попівняк А.Й. 05.05.2016 року звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2, як боржника у праві виїзду за межі України до виконання останнім своїх зобов»язань (а.с. 1-2).

В поданні державний виконавець стверджує, що виконавчою службою вжито передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення, скеровано запити у реєструючи органи, проведено перевірку майнового стану боржника, однак зобов'язання боржником залишаються не виконані.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням суду, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Головний державний виконавець покликається на те, що з поданих запитів вбачається, що боржник не має зареєстрованого на праві власності майна та коштів, не працює, відкритих рахунків в установах банків не має, доходів не отримує, наклав арешт на майно боржника, арешт на кошти боржника, надсилав виклики про явку до виконавця, однак вказані вимоги боржник не виконує.

У виконавчому документі адресою місця проживання боржника ОСОБА_2 зазначено с.Шандровець, вул. Дорошенка, 71, Труківського району, Львівської області.

З листа Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області встановлено, що ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем не проживає, майно на праві власності йому не належить (а.с. 9).

В свою чергу, відповідно до ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову

про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відтак, направивши постанову про відкриття виконавчого провадження згідно супровідного листа № 584/09-42 від 18.02.2016 року, а також виклики державного виконавця від 18.02.2016 року та від 01.04.2016 року, за адресою, вказаною у виконавчому документі (а.с. 6,7,8), боржник ОСОБА_2 вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, з доданої до апеляційної скарги копії постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2016 року встановлено, що за наслідками розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення митних правил № 3088/20909/15 від 15.01.2016 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. (а.с. 33).

В свою чергу, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2016 р. по справі № 452/217/16-а скасовано, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Таким чином, як на час відкриття виконавчого провадження, так і на даний час виконавчий документ - постанова по справі про адміністративне правопорушення митних правил №3088/20909/15 від 15.01.2016 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., є чинним.

На переконання колегії суддів, встановлені обставини справи свідчать про те, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобов"язань за постановою по справі про адміністративне правопорушення митних правил № 3088/20909/15 від 15.01.2016 року, якою на нього накладено стягнення у виді сплати штрафу в сумі 8500 грн., оскільки не виконує своїх обов"язків, передбачених ч. 6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин