Справа № 732/1124/16-ц Провадження № 22-ц/795/2425/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Березовський О. Д. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,
при секретарі:ОСОБА_3
за участю:представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно, треті особи: Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України,

в с т а н о в и в:

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про те, що не реалізовано позасудовий механізм вирішення питання про визнання права власності на самочинно збудовану прибудову спростовується поясненнями Державної архітектурної-будівельної інспекції України, щодо неврегульованості жодним нормативно-правовим актом даного питання. Заявник звертає увагу на те, що п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України» визначено, що якщо позивач не звертався до компетентного органу із заявою про прийняття обєкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону та ч.8 ст.9 ЦПК України, якою встановлено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, що судом першої інстанції не було зроблено. Заявник зазначає, що зазначеною постановою, а саме, передбачено, що позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно у випадку забудови на земельній ділянці комунальної власності може бути предявлено до органу місцевого самоврядування, що доводить необґрунтованість твердження суду про відсутність спору і не наведеність даних, що міська рада є неналежним відповідачем, так як судом встановлено факт розміщення обєкту самочинного будівництва на земельній ділянці належній Городнянській міській раді. Вона не може розпорядитися своєю власністю із-за наявності самочинного будівництва.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції послався на те, що у судовому засіданні представником позивача ОСОБА_4 не надано доказів та не доведено факту того, що питання оформлення за ОСОБА_5 права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме прибудову, було предметом розгляду відповідного компетентного державного органу. Дані про те, що ОСОБА_5 з цього приводу зверталась до відповідача або ж до Державної архітектурно-будівельної інспекції відсутні, будь-які рішення компетентними державними органами по цьому питанню не приймались. Представником позивача не обґрунтовано наявність спору про право між позивачем та Городнянською міською радою Чернігівської області, яка ніяких рішень щодо самочинного будівництва стосовно ОСОБА_5 не приймала, і відповідно не наведено даних, які б вказували на те, що саме міська рада є належним відповідачем у даній справі.

Звернення позивача до суду з відповідним позовом є передчасним, оскільки ОСОБА_5 не реалізовано позасудовий механізм вирішення питання про визнання за нею права власності на самочинно збудовану прибудову, докази порушення прав позивача та відповідно наявності спору про право відсутні.

З даним висновком погоджується апеляційний суд з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 2/5 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яке в порядку спадкування зареєстровано за ОСОБА_5. За описом у свідоцтві житловий будинок, на частку якого видано це свідоцтво, має в цілому 102,1 кв.м загальної площі, в тому числі 49,2 кв.м. житлової площі

( а.с. 9-10, 45-54 ).

Факт наявності самочинно збудованої прибудови «а1-1», загальною площею 13,3 кв.м. в житловому будинку № 27 по вул. Радянська в м. Городня Чернігівської області підтверджується відповідним листом Городнянського РГ БТІ від 13.10.2016 року за № 47 ( а.с. 94 ) та технічним паспортом на житловий будинок.

17 червня 2016 року між Городнянською міською радою ( орендодавець ) та позивачем ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на 2/5 частини, яка знаходиться на території м. Городня по вул. Незалежності ( в минулому вул. Радянська ), 27.

Площа земельної ділянки, яка передається в оренду становить 0,1000 га, у т.ч. землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,1000 га , з них 0,1000 га під будівлями та дворами.

Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства, про це також зазначено у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва ).

Однак, самочинне будівництво здійснила не позивач, а спадкодавець, і крім того, відповідно до ст. 376 ЦК України право власності не може бути визнано на самочинно збудовані приналежності до основної речі прибудови : ганок, веранду, мансарду.

Крім того, суд обґрунтовано зазначив, що посилання представника позивача ОСОБА_4 на лист управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області від 10.08.2016 року за вих. 40-1025-1.20/2-1/1533-16 не є належним доказом порушення прав позивача, оскільки цей лист адресований завідувачу сектора містобудування, архітектури та ЖКГ Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_7, він безпосередньо не стосується позивача, оскільки заявлені вимоги, що стосуються ОСОБА_5, не були предметом розгляду цього компетентного державного органу і ніякі рішення цим органом щодо ОСОБА_5 не приймались.

За таких підстав, оскільки судом першої інстанції встановлені всі фактичні обставини, належні докази, яким дана правильна та обґрунтована оцінка, правильно застосовано до спірних правовідносин положення ст.ст. 328, 376 ЦК України, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування рішення суду та визнання права власності на обєкт самочинного будівництва.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: