АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9423/16-ц Головуючий у 1 інстанції Васалатій К.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю заявника ОСОБА_3,

представників заявників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який на підставі довіреностей діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_6, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_6, заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту вимушеного переселилися заявників із Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації пов'язане з вирішенням спору про право, «оскільки їх майно постраждало».

В апеляційній скарзі представник заявників просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року та постановити нову, якою заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник та їх представники підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Із матеріалів справи вбачається, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до суду в порядку окремого провадження для підтвердження наявності у них прав, передбачених Конвенцією про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, тобто, з метою захисту їх немайнових прав та інтересів, а не для вирішення спору, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановленої форми, що була видана заявникам, не містить відомостей про конкретні причини внутрішнього переміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Суд першої інстанції вказаних положень не врахував, належним чином не з'ясував мету з якою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися до суду з даною заявою, не з'ясував підстави поданої заяви, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 214, 234 ЦПК України не встановив, з ким у заявника виник спір про право, про що цей спір та чому саме суд дійшов висновку про те, що встановлення зазначеного юридичного факту пов'язується із наступним судовим вирішенням спору про право.

За таких обставин та відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який на підставі довіреностей діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року скасувати. Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна