Справа № 296/6659/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Житомирської міської ради (надалі також відповідач) про визнання права власності на 385/3688 часток земельної ділянки по вул. Дмитрівській, 10 в м. Житомирі в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.08.2014 року в м. Житомир померла її донька ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на частину будинку та частину земельної ділянки по вул. Дмитрівська, 10 в м. Житомирі. Вказувала, що свідоцтво про право на спадщину за законом на кв. 4 та 389/3688 часток земельної ділянки за вказаною адресою отримала 28.05.2015 року, проте частину спадкового майна, а саме 385/3688 часток земельної ділянки покійна донька не встигла зареєструвати після укладення договору купівлі-продажу, у звязку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у ньому.

Представник Житомирської міської ради у судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 22.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 23.08.2014 року, актовий запис № 1990 (а.с.6).

Також встановлено, що померла ОСОБА_3 заповіт не складала, тому її мати ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею за законом першої черги.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за вих.№161/02-31 від 28.05.2015 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 385/3688 часток земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Дмитрівська, 10, належній померлій ОСОБА_3 у звязку з тим, що право власності на день смерті спадкодавця не зареєстровано на її ім"я, як передбачено ст.182 ЦК України та ст.ст. 125, 202 Земельного кодексу України.

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №17/2015, заведеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до майна померлої 22 серпня 2015 року ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 (а.с. 31).

З матеріалів спадкової справи також вбачається, що син померлої - ОСОБА_5, в установлений законом строк не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3, що підтверджується його заявою від 28.05.2015 року (а.с.34).

Судом встановлено, що на підставі рішень виконкому Житомирської міської Ради народних депутатів від 10.07.1997 року №378 та від 14.11.1997 року №606 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0389 га, що розташована на території м. Житомира, вул. Дмитрівська, 10 (а.с.62).

Як вбачається з договору дарування квартири та земельної ділянки від 30.12.2004 року, ОСОБА_1 передала в подарунок в рівних частках у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 389 кв. м., що знаходиться в м. Житомирі по вул. Дмитрівській, 10 (а.с.41,42).

01.11.2010 року ОСОБА_6 видано державний акт серії ЯЛ №348303 на право власності на земельну ділянку площею 0,1844 га, кадастровий номер :04:012:0049, що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Дмитрівська, 10 (а.с.45).

02.12.2010 року ОСОБА_1 від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №3667, за яким ОСОБА_6 продав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 192 кв.м., розташовану в м. Житомирі по вул. Дмитрівській, 10, кадастровий номер :04:012:0049 (а.с.60).

За життя ОСОБА_3 належним чином своє право власності на 385/3688 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Житомир по вул. Дмитрівській, 10, не оформила.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як розяснено в п.10 вказаної постанови, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 2,3 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Враховуючи той факт, що позивач ОСОБА_1 дійсно є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на 385/3688 часток земельної ділянки, що належала її померлій донці ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 30.12.2004 року, однак за життя не встигла оформити державний акт, та у звязку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 385/3688 часток земельної ділянки за адресою: вул. Дмитрівській, 10 в м. Житомирі в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 385/3688 часток земельної ділянки (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - присадибна) по вулиці Дмитрівській, 10 в м. Житомирі (кадастровий номер :04:012:0049, загальною площею 0,1844 га) в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота