У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції, третя особа - Відділ у справах дітей Каховської міської ради, про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2, діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з указаним позовом, просила встановити, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком ОСОБА_3, зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження останньої, вказавши в графі «батько» замість «ОСОБА_9» - «ОСОБА_10», визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї та ОСОБА_6 народилася дочка ОСОБА_7.

Оскільки вона та ОСОБА_6 не перебували у шлюбі, то відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України прізвище батька дитини у книзі записів народжень записано за прізвищем матері - «ОСОБА_9», а ім'я, по батькові та національність батька записано за вказівкою матері як «ОСОБА_9».

За життя ОСОБА_6 визнавав ОСОБА_3 своєю дочкою, займався її вихованням та надавав утримання, проте батьківство щодо дочки офіційно не встановлювалось для того, щоб не заважати його просуванню по службі.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 вона звернулась від імені неповнолітньої ОСОБА_3 до Каховської міжрайонної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Іншими спадкоємцями є дружина та інша дочка померлого, які не визнають право ОСОБА_3 на спадкування.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції надав оцінку поданим сторонами доказам, а саме: фотографіям ОСОБА_3 із ОСОБА_8 та ОСОБА_2, копії титульного листа книги із записом, копії вітальної листівки із записом, аудіо- та відеозаписам, копії особової справи ОСОБА_3, висновку психолога, показанням свідків, заповіту ОСОБА_8, який складено 07 березня 2014 року на ОСОБА_5 без зазначення інших осіб, та дійшов висновку про недоведеність обставин спільного проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_2 і ОСОБА_8 до народження дитини, або спільного виховання чи утримання ними дитини, або обставин, що з достовірністю підтверджують визнання останнім батьківства.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з такими висновками та залишив його без змін.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що судами надано неналежну оцінку поданим нею доказам, не дають підстав для скасування ухвалених у справі судових рішень, оскільки переоцінка досліджених судами доказів не входить до компетенції суду касаційної інстанції за змістом ст. 335 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова