Справа № 603/721/16-ц
Провадження №2/603/330/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2016 р. ОСОБА_1

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Грабська №9 (бувший №129) с.Затишне Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 79 кв.м. під літерою «А», житловою площею 54,3 кв.м., сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», огорожа №1;

- земельну ділянку площею 0,8430 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0371, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №678448;

- земельну ділянку площею 0,3944 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0587, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №678448.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 25.01.2016 року померла друга жінка її діда ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом, спадщину належним чином прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що у заповіті від імені ОСОБА_3 помилково зазначено, що позивач є внучкою спадкодавця та у звязку із тим, що заповіт складено на земельний сертифікат, а на даний час вже виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи в його відсутності, та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі - представник Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяви про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позов визнають.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що 25.01.2016 року у віці 94 років в с.Комарівка Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №196583, актовий запис №01.

Ще за життя померлій належали:

- 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Грабська №9 (бувший №129) с.Затишне Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 79 кв.м. під літерою «А», житловою площею 54,3 кв.м., сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», огорожа №1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями видане на підставі рішення виконкому Комарівської сільської ради Монастириського району 12.12.2002 року №64, зроблено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі та записане в реєстрову книгу №І»В» за реєстровим №62 15.07.2003 року.;

- земельна ділянка площею 0,8430 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0371, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №678448, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.10.2016 року №664/86-16, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-016 сформованого 26.10.2016 року;

- земельна ділянка площею 0,3944 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0587, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №678448, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.10.2016 року №664/86-16, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-016 сформованого 26.10.2016 року.

Згідно складеного 15.01.1998 року в с.Затишне Монастириського району Тернопільської області заповіту, посвідченого секретарем Комарівської сільської ради, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла належне їй на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Затишне Монастириського району Тернопільської області, а також земельний сертифікат ТР №152853 виданий 02.12.1996 року своїй внучці ОСОБА_2, яка проживає в Івано-Франківську.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Приписами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно матеріалів справи та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі серії АКР 926349 вбачається, що позивач звернулася до нотаріальної контори в строк передбачений ст. 1270 ЦК України.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через суперечливі відомості вказані в заповіті щодо родинних відносин позивача з спадкодавцем та щодо заповіту, який складено на земельний сертифікат, а на даний час вже видано Державний акт на право приватної власності на землю, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 30.11.2016 року №1454/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З вказаних підстав з матеріалів справи судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 як друга дружина діда позивача ОСОБА_4, який був батьком матері позивача - ОСОБА_5 за першим шлюбом, відносилась до ОСОБА_2 як до своєї внучки, в звязку з чим нею був складений заповіт на ОСОБА_2 як на свою внучку.

Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області від 23.12.2016 року №29-1912-0.9-1091/2-16 наданої на запит від 14.12.2016 року №282 представника позивача - адвоката ОСОБА_6, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №678448 від 27.11.2002 року було видано ОСОБА_3 взамін Сертифікату на земельну частку (пай) серії ТР за №152853.

В звязку з вищевказаним суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 яка померла 25.01.2016 року, як спадкоємець за заповітом і як особа, яка вчасно, у передбачений ст. 1270 ЦПК України, звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Суперечливі відомості вказані в заповіті стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки згідно заповіту після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються: житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом, а саме, на:

- 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по вул.Грабська №9 (бувший №129) с.Затишне Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 79 кв.м. під літерою «А», житловою площею 54,3 кв.м., сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», огорожа №1;

- земельну ділянку площею 0,8430 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0371, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №678448;

- земельну ділянку площею 0,3944 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0587, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №678448, які належали ОСОБА_3, яка померла 25 січня 2016 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_8