Ухвала

іменем україни

4 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос», третя особа - відділ Держземагентства у Маловисківському районі Кіровоградської області, про скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, які отримали у спадок після смерті свого батька ОСОБА_6 За життя 26 грудня 2007 року ОСОБА_6 уклав договір з ТОВ «Агрофірма Колос», який зареєстрований у Маловисківському районному відділі КРФЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис

від 15 лютого 2010 року, відповідно до якого орендодавець передав в строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур, що знаходиться на території Ленінської сільської ради, строком на 5 років.

Вказували на те, що у зв'язку з закінченням строку дії договору вони звернулися до відповідача з вимогою повернути належні їм земельні ділянки, але товариство їм відмовило, посилаючись на те, що за життя їх батько ОСОБА_6 уклав додаткову угоду строком на 25 років. Однак, додаткову угоду їм не надали.

З урахуванням зазначеного, позивачі просили скасувати державну реєстрацію додаткової угоди від 02 березня 2012 року, з тих підстав, що така не укладалась.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області

від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Скасовано державну реєстрацію додаткової угоди зареєстровану у Маловисківському районному відділі КРФЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 2 березня 2012 року за № 01801, укладену між ОСОБА_6 та ТОВ «Агрофірма Колос», терміном на 25 років.

Зобов'язано ТОВ «Агрофірма Колос» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку площею 6,3862 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області належну на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1.

Зобов'язано ТОВ «Агрофірма Колос» повернути ОСОБА_5 земельну ділянку площею 6,908 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області належну на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області

від 31 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачі не довели позовних вимог (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), оскільки відповідно до висновку судової-почеркознавчої експертизи від 14 січня 2016 року підпис від імені ОСОБА_6, що міститься в графі «Орендар» у додатковій угоді від 2 березня 2012 року та зареєстрованій в відділі Держземагенства у Маловисківському районі виконані самим ОСОБА_6 Крім того, ОСОБА_6 за життя отримував орендну плату і питання про розірвання додаткової угоди не порушував.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність рішення не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик