У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 23 червня 2014 року накладено арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №523/9281/13-ц, виданого 17 червня 2014 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4на користь ОСОБА_3грошових коштіву розмірі 6 821100 грн, порушено права ПАТ АБ «Укргазбанк», як іпотекодержателя квартири.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 та заборонити відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області в подальшому накладати арешт на це майно в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №523/9281/13-ц.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року, позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Звільнено з-під арешту двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, накладеного постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Одеській області від 23 червня 2014 року у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 523/9281/13-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 17 червня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштіву розмірі 6 821 100 грн. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ПАТ АБ «Укргазбанк» має пріоритетне перед іншими кредиторами право на реалізацію іпотечного майна - спірної квартири, що належить на праві власності ОСОБА_4, тому арешт та оголошення заборони відчуження на це майно у ході іншого виконавчого провадження порушує права та законні інтереси ПАТ АБ «Укргазбанк», як іпотекодержателя.

Проте повністюпогодитись із такими висновками судів не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 21 грудня 2006 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, зі змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою від 7 серпня 2012 року, за умовами якого банк відкрив останній мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування в розмірі 473 317 грн 37 коп. на строк до 21 грудня 2025 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитнимдоговором 21грудня 2006 року між банкомта ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 вартістю492 тис. грн.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 23 червня 2014 року у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 523/9281/13-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 17 червня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштіву розмірі 6 821 100 грн., накладено арешт на спірну квартиру, що належить ОСОБА_4 та знаходиться в іпотеці ПАТ АБ «Укргазбанк».

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» судам роз'яснено, що відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Також у п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз'яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У випадку безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі.

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, а суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Встановлено, що розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій проведено з порушенням наведених вимог закону, оскільки до участі у справі в установленому законом порядку в якості відповідачів не було залучено боржника - ОСОБА_4, та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно - ОСОБА_3

Проте суди в порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернули,не з'ясували склад осіб, які повинні брати участь у справі та дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик