Справа № 527/2429/16-ц
провадження 2/527/918/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.12.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді Марущак Р.М.
при секретарі -Волик Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, та ОСОБА_3, як представника малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Погребівська сільська рада, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Служба у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації,-
22 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.
Мотивував тим, що він є власником будинку АДРЕСА_2.
У цьому будинку, крім нього, також зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі своїми дітьми - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
З 2006 року відповідач та її малолітні діти не проживають у вказаному будинку. На підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2005 року відповідачці на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1, де вона проживає з дітьми з 2008 року, проте, знятися з реєстрації в його будинку у добровільному порядку не бажає. Будучи власником названого будинку він сам сплачує кошти за комунальні послуги. Реєстрація у будинку зазначених осіб позбавляє його можливості, як власника майна, укласти договір купівлі-продажу названого будинку.
Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника нерухомості, позивач прохав визнати ОСОБА_3 та її малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник - адвокат ОСОБА_2, позов підтримували, посилаючись на обставини, зазначені в ньому. Позивач пояснив, що право власності на вказаний будинок отримав у 2004 році на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. ОСОБА_3 - його донька від першого шлюбу, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - її діти, а його внуки. На прохання доньки зареєструвати її та дітей у будинку хоча б на півроку він погодився. Фактично ні його донька, ні онуки у ньому ніколи не проживали. На даний час вони мають своє житло - квартиру у м. Кременчуці, але знятися з реєстрації добровільно донька не бажає. Він має намір відчуження будинку, але здійснити його через реєстрацію названих осіб не може.
Відповідач ОСОБА_3, вона ж законний представник своїх малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи.
Представники ІІІ осіб - служби у справах дітей Глобинської РДА як органу опіки та піклування, Погребівської сільської ради, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали.
Допитані як свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7- жителі с. Погреби Глобинського району підтвердили, що відповідач та її діти у будинку позивача не проживають з 2006 року.
За згодою позивача та його представника справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне.
Позивач є власником будинку АДРЕСА_2, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1 від 2 червня 2004 року, зареєстрованим 14.12.2004 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Згідно дослідженої у судовому засіданні довідки № 02-37/555 від 15.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області в будинку АДРЕСА_2 на даний час зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 15.08.2005 року) та її малолітні діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.
Згідно ч.2, ч.3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст. 321 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
За ч.2 ст.156 ЖК до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК, згідно яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки.
Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у житлі, що належить громадянинові на праві приватної власності за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст.71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у будинку державного або громадського житлового фонду за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Ч.4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.
Достовірно встановлено, що відповідач на даний час не є членом сім'ї позивача, наймачем його будинку, що між нею та власником будинку не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. Будучи зареєстрованими у будинку позивача, ОСОБА_3 та її малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ньому не проживають у ньому з часу реєстрації, тобто на протязі кількох років.
. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач та її малолітні діти втратили право користування будинком, власником якого є позивач у справі. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 156, 158, 163 ЖК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 316, 317, 319, 321, 379, 382, 383, 405 ЦК України, ст.ст.10,11,30,60,212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Р. М. Марущак