У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2016 Справа №604/566/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гудими Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, заінтересована особа уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, заінтересована особа уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_2, шляхом зобов»язання державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області усунути порушення прав ОСОБА_1, шляхом зняття арешту з його майна та заборон на його відчуження, надавши копію постанови про закінчення виконавчого провадження .

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області по справі №1912/971/2012 від 04 жовтня 2012року задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 21/2007 - МКМ від 19 жовтня 2007 року в сумі 10890,91 Євро, що еквівалентно 107961,59 грн. та судовий збір в сумі 1162,02 грн. За вказаним рішенням Підволочиським районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист по справі №1912/971/2012. На підставі вказаного виконавчого листа відділом ДВС Підволочиського РУЮ відкрито виконавче провадження № 40238190 стягувачем по якому був ПАТ «Комерційний банк «Надра», а боржником - ОСОБА_1. Згідно постанови державного виконавця від 28 жовтня 2013 року по виконавчому провадженню № 40238190 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, а саме н/причіп SНМІТZ, шасі №WSMS736, д.н.з.НОМЕР_1, та оголошено заборону на його відчуження, про що зроблено відповідний запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Однак, 11 січня 2014 року до Підволочиського районного суду надійшло звернення головного державного виконавця відділу ДВС Підволочиського РУЮ про визнання мирової угоди, укладеної 26 грудня 2013 року між стягувачем і боржниками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 30 січня 2014 року Підволочиським районним судом за результатами розгляду подання головного державного виконавця відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції про визнання мирової угоди між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 постановлено ухвалу № 6/604/1/14, якою визнано мирову угоду укладену 26 грудня 2013 року між стягувачем ПАТ «Комерційний банк «Надра» та боржниками ОСОБА_1 і ОСОБА_4 Згідно даних ЄДРВП на виконанні у Підволочиському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області за ОСОБА_1 перебували виконавчі провадження, однак станом на 26.04.2016 р. заборгованість погашена. Однак, згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49712041 від 04.06.2016 р. на даний час на належне йому майно накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.10.2013 р. № 40238190, термін дії якої до 28.10.2018 р. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВОС 047115 від 07.08.2008 р. йому належить на праві приватної власності н/причіп SНМІТZ, шасі №WSMS736, д.н.з.НОМЕР_1. Таким чином, на даний час він позбавлений можливості розпоряджатися своїм майно, що порушує його права як власника майна. У зв'язку з цим, 17.06.2016 р. він звернувся до начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_5 із заявою в якій просив зняти накладені на його майно арешт та заборону на його відчуження, а також надати йому копію відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження. Однак, начальник Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_5 відмовилася зняти арешт з його майна і заборону його відчуження.

В судове засідання скаржник не з»явився, однак подав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник оскаржуваної особи в судове засідання повторно не з»явився, однак неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду скарги у звязку із неможливістю забезпечити явку представника в судове засідання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

При розгляді скарг судом встановлено наступне.

Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції від 28 жовтня 2013 року по виконавчому провадженню № 40238190 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1, в межах суми боргу.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції від 05 травня 2014 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1915/13121/12, виданого 10.01.2013р., у зв»язку із прийняттям Підволочиським районним судом рішення про затвердження мирової угоди між стягувачем ПАТ КБ «Надра» та боржником ОСОБА_1

Як вбачається з довідки №1912/03-28, виданої Підволочиським районним управлінням юстиції Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 26.04.2016року , за ОСОБА_1, згідно даних ЄДРВП на виконанні перебували виконавчі провадження, які станом на 26.04.2016р. заборгованість погашена.

17.06.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_5 із заявою в якій просив зняти накладені на його майно арешт та заборону на його відчуження, а також надати йому копію відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження.

Однак, листом за №2713/03-28/1 від 22.06.2016р. начальник Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_5 відмовила зняти арешт з майна ОСОБА_1 тазаборону його відчуження з тих підстав, що ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає знаття арешту з майна та заборони на його відчуженя у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем та боржником у процесі виконання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із принципів діяльності органів державної виконавчої служби є законність (стаття 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із вимогами ч. 4 статті 82 Закону, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За нормами п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Відповідно до вимог ст.1, 2, 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, з огляду на невиконання державним виконавцем ст.ст.49, 50 Закону України «Про виконавче провадження», порушується право власності ОСОБА_1 на володіння та розпорядження своїм майном, який в свою чергу виконав зобов»язання, уклавши із стягувачем мирову угоду в процесі виконання, враховуючи інформацію, згідно якої, станом на 26.04.2016р., заборгованість ОСОБА_1 погашена, скаргу слід задовольнити, зобов»язавши державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області усунути порушення прав ОСОБА_1, шляхом зняття арешту з його майна та заборон на його відчуження, надавши копію постанови про закінчення виконавчого провадження .

.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В ИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, заінтересована особа уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов»язати державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області усунути порушення прав ОСОБА_1, шляхом зняття арешту з його майна та заборон на його відчуження, надавши копію постанови про закінчення виконавчого провадження .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий П.Я.Стельмащук