Справа № 460/222/11 Головуючий у 1 інстанції: Воробель М.М.
Провадження № 22-ц/783/44/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
Провадження № 22-ц/783/367/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Струс Л.Б., Мельничук О.Я.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, представників апелянта ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, представника позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_10, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності в порядку спадкування, за позовом ОСОБА_9 до Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи із самостійними вимогами ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_12, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності в порядку спадкуання, та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_14 ОСОБА_8 на додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року у справі за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_14 до ОСОБА_4, Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи із самостійними вимогами: ОСОБА_2, ОСОБА_13 про визнання права власності на 1/6 частину будинковолодіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Кам'янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на ? частини будинковолодіння відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_10, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»про визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння, поділ будинку відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_9 до Кам'янобрідської сільської ради, треті особи із самостійними вимогами: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_12, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на 1/5 частину будинковолодіння в порядку спадкування відмовлено.

Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 cерпня 2015 року в задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_14 до ОСОБА_4, Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи із самостійними вимогами: ОСОБА_2, ОСОБА_13 про визнання права власності на 1/6 частину будинковолодіння відмовлено.

Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на ? частини будинковолодіння відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, треті особи ОСОБА_11, ОСОБА_10, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на ? частину будинковолодіння відмовлено.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Апелянт ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, суд при постановленні оскаржуваного рішення невірно дослідив та оцінив як обставини справи так і докази по справі, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Вважає, що йому повинна належати ? частина спадкового майна, оскільки докази про родинні стосунки ОСОБА_4, ОСОБА_10 з померлим ОСОБА_15 долучені до матеріалів справи з порушенням чинного законодавства, а треті особи у справі ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які нібито написали заяви про відмову від часток у спадковому майні в користь ОСОБА_4, не могли цього робити, оскільки спочатку повинні були б звернутися до суду, визнати за собою певні частки у спірному будинковолодінні, і лише потім могли б розпорядитися своїми частками. При наявності правовстановлюючого документу на житловий будинок (свідоцтво про право власності) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 могли б відмовитися від своїх часток безпосередньо в нотаріуса, але оскільки цього не має, то останні не могли передати те, чого не мали і не набули в судовому порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічні позовні вимоги повністю.

В свою чергу, апелянт ОСОБА_4 в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні її позову є незаконним, необгрунтованим, ухваленим з неповним з'ясуванням усіх обставин справи, які мають значення для справи та із порушенням норм матеріального права з наступних підстав.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції позбавив її права власності на ту частину спірного нерухомого майна, яке вона успадкувала, оскільки неправомірно встановив відсутність у спадкодавця права власності на таке нерухоме майно в цілому, так як керувався виключно нормами чинного ЦК України, хоча такі правовідносини виходячи із моменту забудови регулюються ще й положеннями ЦК УРСР та іншими нормативно-правовими актами, які були чинними на момент виникнення права власності у спадкодавця та їх батьків. Встановлення зазначених обставин є необхідним для правильного вирішення справи, оскільки при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, на які правовстановлюючі документи відсутні, перевірці підлягають усі фактичні та правові підстави виникнення права власності.

Враховуючи те, що за життя спадкодавець ОСОБА_15 набув право власності на будинок № 261 у с. Кам'янобрід Яворівського району Львівської області, що підтверджується відповідними довідками Кам'янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, то є всі законні підстави для визнання за нею права власності саме на ? частини зазначеного будинку.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року скасувати в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю. В іншій частині рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року просить залишити без змін.

Апелянт ОСОБА_9 в обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, необєктивно оцінено обставини справи, докази по справі, неправильно застосовано норми чинного законодавства. Так, суд відмовляючи в задоволенні позову апелянта зіслався на ст. ст. 10, 60 ЦПК України, однак, виходячи із зазначеного, суд мав би, з урахуванням принципу змагальності сторін, задовольнити позовні вимоги хоча б одного з позивачів, але цього зроблено не було.

Зазначає, що доказів щодо приналежності житлового будинку № 261 в селі Камянобрід Яворівського району Львівської області померлому ОСОБА_15 в матеріалах справи є достатньо.

Вважає, що вона, як одна із спадкоємців після смерті ОСОБА_15, не змогла вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в силу поважних причин, оскільки тривалий час хворіла, а згодом зясувалося, що вона не має документальних доказів щодо родинних стосунків з померлим ОСОБА_15, у звязку з чим змушена була звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних стосунків із спадкодавцем. Відтак, із даним позовом звернулася до суду лише у жовтні 2010 року та просила поновити строк звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин. Однак, суд не досліджував даної обставини та не надав їй належної оцінки.

Оскільки померлий ОСОБА_15 був братом її нині покійної матері, тобто був її дядьком, то вона має право на частку у спадковому майні, відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України. Просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення такого.

Додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року оскаржив представник ОСОБА_14 ОСОБА_8.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване додаткове рішення є незаконним, необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом невірно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Так, вказує, що будинковолодіння № 261 у с. Камянобрід Яворівського району Львівської області належало гр. ОСОБА_15, який помер 12.02.2008 року. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно. До кола спадкоємців на рівні з іншими увійшли і брати ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, в порядку ст. 1266 ЦК України, які не звернулися до Новояворівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявами про прийняття спадщини в силу обєктивних причин. Зазначає, що останні знаходяться на заробітках, вони були присутні на похороні дядька ОСОБА_15 та на наступний день повернулися в Російську Федерацію. Оскільки на спадкове майно був відсутній правовстановлюючий документ, то нотаріус скерував усіх спадкоємців до суду щодо визнання за ними права власності на частки у такому спадковому майні, а з відповідним позовом в суд вони звернулися 30.01.2009 року, тобто без пропуску терміну позовної давності.

Просить додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Ухвала від 07 травня 2015 року про залишення позову третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору без розгляду та додаткове рішення від 18 вересня 2015 року Яворівського районного суду Львівської області у даній справі в апеляційному порядку не оскаржуються.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, котрі належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, котрі зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних рішення та додаткового рішення відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4, часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, відхилення апеляційних скарг ОСОБА_9 та ОСОБА_14, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року зазначеним вимогам не відповідає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судомвстановлено, що ОСОБА_15, після смерті якого сторони мають намір оформити спадщину, помер 12.02.2008 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 114625, виданого Камянобрідською сільською радою Яворівського району Львівської області 13.02.2008 року.

У силу положень ст. 1220 ЦК України спадщина після смерті ОСОБА_15 відкрилася у цей же день, тобто 12.02.2008 року.

Заповіту ОСОБА_15 не складав, відтак спадкування після його смерті повинно відбуватись за законом.

Спадкування за законом врегульоване главою 86 ЦК України. Так, за змістом ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_15 немає.

В силу ст. 1262 ЦК України рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері, мають право на спадкування у другу чергу.

За змістом ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом матері, батькові, бабі, дідові, сестрі, братові, тітці, дядькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

Наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_19 та ОСОБА_20, де зазначені відомості про батьків кожного, стверджується, що останні є рідними братами та сестрами, а, отже, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 мають право на спадкування у другу чергу після смерті свого брата ОСОБА_15. Таке право мали б також і ОСОБА_19 та ОСОБА_20, якби були живими на час відкриття спадщини (померли 31.07.1988 року та 28.11.2002 року відповідно).

Наявною у матеріалах копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 стверджується, що останній є сином ОСОБА_20, а, отже, має право на спадкування за правом представлення.

Наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 стверджується, що останні є синами ОСОБА_19, а, отже, мають право на спадкування за правом представлення.

Окрім того, факт родинних відносин як сестри та брата між ОСОБА_4 та покійним ОСОБА_15 стверджується також рішенням Яворівського районного суду Львівської області, ухваленим 27.05.2014 року у справі № 460/4602/13-ц., провадження № 2-о/460/7/14, яке набрало законної сили. Факт родинних відносин як племінники та дядька між ОСОБА_10 та покійним ОСОБА_15 стверджується також рішенням Яворівського районного суду Львівської області, ухваленим 23.05.2014 року у справі № 460/1072/14-ц., провадження № 2-о/460/32/14, яке набрало законної сили.

У матеріалах справи наявна також і копія рішення Яворівського районного суду Львівської області, ухваленого 29.07.2010 року у справі № 2-о-75/2010 р., яке набрало законної сили, яким встановлено факт родинних відносин як сестри та брата між ОСОБА_21 та покійним ОСОБА_15 У свою чергу, копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 стверджується, що остання є дочкою ОСОБА_21 (померла 23.05.2003 року), а, отже, також має право на спадкування за правом представлення, так як згадане вище рішення суду не скасоване у встановленому законом порядку, набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 зазначеного Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, позивач за обєднаним в одне провадження позовом ОСОБА_9, як спадкоємці за законом другої черги, бажають прийняти спадщину. Бажання прийняти спадщину виявили також і треті особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18, як спадкоємці за правом представлення, однак ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07.05.2015 року у даній справі позов останніх залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У свою чергу з належно завіреної копії спадкової справи № 254/2008, заведеної 08.04.2008 року Новояворівською державною нотаріальною конторою Львівської області після смерті спадкодавця ОСОБА_15 вбачається, що брат ОСОБА_11, як спадкоємець за законом другої черги, а також племінник ОСОБА_10 як спадкоємець за правом представлення, не бажають приймати спадщину, відмовилися від оформлення своїх прав на таку на користь спадкоємця ОСОБА_4, про що у встановленому законом порядку та строки 08.04.2008 року та 24.08.2008 року. відповідно, подали до державного нотаріуса необхідні заяви.

З цієї ж спадкової справи вбачається й те, що з метою оформлення спадкових прав із заявою про прийняття спадщини за законом другої черги 08.04.2008 року звернулися спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (рідні сестра та брат спадкодавця).

Судом встановлено й те, що покійний ОСОБА_15 на день смерті проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, одиноко.

Таким чином, вимоги ч. 1 ст. 1269 ЦК України про обовязкове подання заяви про прийняття спадщини або ж про відмову у її прийнятті у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, в силу непроживання постійно на момент смерті спадкодавця з останнім, виконали лише спадкоємці ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (двоє останніх відмовилися від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_4І.).

З огляду на вказане такими, що прийняли спадщину після смерті брата ОСОБА_15, вважаються лише позивач за первіснм позовом ОСОБА_4 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

Інші спадкоємці, у тому числі і позивач ОСОБА_9 та третя особа із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_14, вважаються такими, що не прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем, як і не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття. Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не зверталися до суду з вимогою про визначення їм додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, а вимоги про поновлення строку позовної давності, з якими щвернулись останні, та про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, є різними за своєю правовою природою.

Враховуючи наявність чотирьох спадкоємців після смерті спадкодавця ОСОБА_15, котрі прийняли спадщину та відмову двох із них від своїх прав на частку (по ? частині у кожного) у спадщині на користь спадкоємця ОСОБА_4, у якої, в свою чергу, також наявне право на ? частину у спадщині, остання має право на спадкування ? частин у спадковій масі. Відповідно, спадкоємець ОСОБА_2 має право на спадкування ? частини у спадковій масі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Колегією суддів встановлено, що спадкодавець ОСОБА_15 на момент відкриття спадщини на відповідному праві володів житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованими у с. Камянобрід Яворівського району Львівської області під № 261.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, позовних вимог ОСОБА_9 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення норм чинного цивільно-процесуального законодавства України жодною із сторін у справі не надано доказів належності згаданого вище будинковолодіння на відповідному праві спадкодавцю ОСОБА_15, як і не надано доказів правового режиму земельної ділянки, на якій таке розміщене, не надано дозвільної документації спорудження спірного нерухомого майна, а подана суду довідка Кам'янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області за вих. № 470 від 11.04.2008 року про те, що житловий будинок, що знаходиться в с. Камянобрід № 261 дійсно числиться за покійним ОСОБА_15 не є відповідним правовстановлюючим документом на нерухоме майно.

Суд також дійшов висновку, що оскільки відсутні докази набуття спадкодавцем ОСОБА_15 за життя права власності на спірний житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємці також не набувають права власності у порядку спадкування на таке майно. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд прийшов до таких без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, у звязку з чим такі висновки суду обставинам справи не відповідають, що, у свою чергу, призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Так, детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцю ОСОБА_15 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на будинковолодіння, розташоване у с. Камянобрід Яворівського району Львівської області № 261, що є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, колегією суддів встановлено наступне.

Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_15, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом апеляційної інстанції зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась.

З копії технічного паспорта на житловий будинок № 261 у с. Камянобрід Яворівського району Львівської області, виготовленого на замовлення позивача ОСОБА_4 ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 02.10.2008 року вбачається, що вказаний будинок збудований у 1926 році із добудовою та зведенням господарських будівель і споруд у 1960 році та 1983 році. Такий будинок в цілому не є самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Інформація про забудовника також відсутня.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що забудовником спірного будинковолодіння був гр. ОСОБА_22 (німець за походженням та національністю), що згодом виїхав на батьківщину, а вказаний житловий будинок рішенням виконавчого комітету на той час Івано-Франкової Райради депутатів трудящих від 29.05.1953 року закріплено за батьком спадкодавця ОСОБА_15 ОСОБА_23 та його сімєю, що були переселенцями. У подальшому вказаний житловий будинок належав голові двору гр. ОСОБА_23 на підставі запису у погосподарській книзі виконавчого комітету, вже на той час ОСОБА_24 народних депутатів, він розташований на присадибній земельній ділянці розміром спершу 0,26 га., а згодом 0, 45 га., що заздалегідь виділялась під забудову. Після прийняття відповідного рішення органу місцевого самоврядування відповідні зміни про власника були внесені у згадану вище погосподарську книгу. Після смерті голови двору ОСОБА_23 у будинковолодінні залишались проживати інші члени двору, а станом на 1991 рік там проживав та був зареєстрований лише спадкодавець ОСОБА_15.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування, в особі вже на даний час Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Колегією суддів також встановлено, що, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, спадкодавець ОСОБА_15 своє право власності в органах БТІ не зареєстрував (не оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне будинковолодіння у порядку спадкування, суд апеляційної інстанції оцінює наявність записів у погосподарській книзі та правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі наявністю вже згаданого вище рішення місцевої ради про закріплення вже збудованого будинку за переселенцями, а також виготовленого технічного паспорта на спірне будинковолодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво.

Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця ОСОБА_15 на спірне будинковолодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови і переоформлення на підставі рішення місцевої ОСОБА_24 народних депутатів, що на той час мала відповідні повноваження.

Колегією суддів також встановлено, що як позивач за первинним позовом ОСОБА_4, так і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2І, які прийняли спадщину у встановленому порядку, зверталися до державного нотаріуса Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержали відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність всіх необхідних правовстановлюючих документів, а також довідки Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_15 на підставі відповідного правовстановлюючого документа. Після вчинення вказаних дій сторони звернулася до суду.

Вище перелічене судом першої інстанції враховано не було, що призвело до ухвалення рішення про відмову у позовах з помилкових підстав.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Це, відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Таким чином, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року у частині відмови у позові ОСОБА_4 про визнання за нею права на ? частини будинковолодіння № 261 у с. Камянобрід Яворівського району Львівської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_15, а також у частині відмови у позові ОСОБА_2 про визнання за ним права на ? частину вказаного будинковолодіння, також після смерті ОСОБА_15, підлягає скасуванню із ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 повністю та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в іншій частині, зокрема, у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_9., рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року та в цілому додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року про відмову у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_14 - слід залишити без змін.

Підстави для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_9 та представника ОСОБА_14 - ОСОБА_8 відсутні.

Керуючись ст. 209 ч. 3, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити повністю, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_9 - відмовити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до Камянобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити. Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_15, який помер 12 лютого 2008 року, право власності на ? частини будинковолодіння № 261 у с. Камянобрід Яворівського району Львівської області.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_10, Львівське обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_15, який помер 12 лютого 2008 року, право власності на ? частину будинковолодіння № 261 у с. Камянобрід Яворівського району Львівської області. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_14 - ОСОБА_8 - відхилити.

Додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Мельничук О.Я.

ОСОБА_25