У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання договору недійсним та примусове стягнення коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення апеляційного суду м. Києва від 7 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 28 квітня 2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «ЛК «Еталон») та ОСОБА_4 укладено договір фінансового лізингу № 00576, за умовами якого лізингодавець зобов'язався придбати та передати у користування трактор «Беларус-892», а лізингоодержувач прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі.

Вказував, що детально з умовами договору не знайомився, однак 28 квітня 2014 року на виконання його умов сплатив кошти у розмірі 21 020 грн. Станом на день звернення до суду із позовом предмет лізингу відповідачем придбаний не був.

Позивач зазначав, що укладаючи оспорюваний договір, ТОВ «ЛК «Еталон» не мало наміру придбавати і передавати у користування трактор «Беларус-892» та ввело іншу сторону в оману. Крім того, згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 24 квітня 2015 року № 01/671 в Держсільгоспінспекції в Житомирській області сільськогосподарська техніка за ТОВ «ЛК «Еталон» не зареєстрована.

Позивач зазначив, що в подальшому про факти обману відповідачем інших осіб дізнався з мережі Інтернет і телевізійної програми.

Вказував, що при укладенні оспорюваного правочину не була дотримана вимога щодо його нотаріального посвідчення, яка передбачена ч. 2 ст. 799 ЦК України, а відтак договір лізингу є недійсним.

У зв'язку з цим позивач просив застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача кошти у сумі 21 020 грн, які були сплачені на виконання умов договору фінансового лізингу від 28 квітня 2014 року № 00576.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 7 червня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ЛК «Еталон» на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 21 020 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ЛК «Еталон» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 16, 215 ЦК України, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом установлено, що договір фінансового лізингу від 28 квітня 2014 року, укладений між ТОВ «ЛК «Еталон» та ОСОБА_4, не був нотаріально посвідчений. Враховуючи положення ст. 16 ЦК України, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що правочин підлягає визнанню недійсним, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені ОСОБА_4 кошти на виконання умов договору фінансового лізингу у розмірі 21 020 грн.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 7 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта