Справа № 203/1123/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю : представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АХДУС», про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АХДУС», про визнання договору поруки недійсним. (а.с. 2-3)

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що з 27.03.2012 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, 02 березня 2016 року позивачу стало відомо, що 31.07.2013 року між відповідачами було укладено договір поруки № ДП-6515/3-980, за умовами якого відповідач ОСОБА_5 поручився перед ПАТ «Радикал Банк» за ТОВ «АХДУС» по кредитному договору № КЛ-6515/1-982 від 31 липня 2013 року. Зазначена інформація стала випадково відома позивачу, внаслідок того, що позивач знайшла в поштових листах відповідача рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2015 року по справі № 203/3626/15-ц, де було зазначено, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Радикал Банк» заборгованість за кредитним договором № КЛ-6515/1-982 від 31.07.2013 року, яка виникла станом на 30 січня 2015 року в сумі 2 377 933 грн. 23 коп. Після виявлених обставин, відповідач ОСОБА_5 надав позивачу інформацію стосовно виниклої ситуації, а також відповідні документи, у відповідності до яких відповідач ОСОБА_5 поручився відповідати за зобовязаннями ТОВ «АХДУС» перед ПАТ «Радикал Банк», які випливають із кредитного договору № КЛ-6515/1-982 від 31.07.2013 року. Позивач вважає договір поруки № ДП-6515/3-980 від 31.07.2013 року недійсним, оскільки вона дізналась про його укладання тільки 02.03.2016 року, що свідчить про те, що позивач, як дружина поручителя, не знала про його існування та не давала письмової нотаріальної згоди на його укладання. Таким чином позивач вважає, що відповідач повинен був отримати від позивача письмову нотаріальну згоду на укладання договору поруки, а оскільки такої згоди позивач не надавала, зазначений договір повинен бути визнаний судом недійсним. Окрім вищевикладеного, позивач посилалась на те, що договір поруки, за своєю суттю не є дрібним побутовим, адже відповідач поручився за виконання ТОВ «АХДУС» суми понад 2 000 000 грн. Також позивач посилалась на те, що кредитний договір спрямований не на збагачення подружжя, оскільки цільовим його призначенням є поповнення обігових коштів ТОВ «АХДУС». З огляду на викладене, позивач звернулась до суду та просила суд визнати договір поруки № ДП-6515/3-980 від 31.07.2013 року недійсним, а судові витрати покласти на відповідачів. (а.с. 2-3)

У судовому засіданні представник позивача та представник відповідача ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на задоволенні позову. (а.с. 58)

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що дійсно між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки в забезпечення зобовязань ТОВ «АХДУС». Проте, договір поруки укладений ОСОБА_5 було здійснено не в інтересах сімї, оскільки він не породжує для позивача ніяких обовязків і за зобовязаннями ОСОБА_5 за цим договором стягнення не може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5, а за його зобовязаннями за цим договором стягнення може бути накладено лише на особисте майно поручителя і на частку у праві спільної сумісної власності, яка виділена йому в натурі. Отже, представник відповідача посилався на те, що договір укладений одним із подружжя, створює обовязок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сімї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сімї. Проте, якщо договір одним із подружжя укладено не в інтересах сімї, він не створює обовязку для другого з подружжя і згоди останнього на його укладення законом не вимагається та відсутність такої згоди не може бути підставою для визнання такого договору недійсним, з урахуванням вищевикладеного представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволені позову. (а.с. 51,58)

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що 31.07.2013 року між ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ «АДХУС» було укладено договір кредитний договір № КЛ-6515/1-982 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, а позичальник зобовязується отримати кредит/транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом/траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також додатковими договорами до нього, що складають невідємну частину договору. Ліміт кредитної лінії дорівнює сумі у розмірі 2 000 000 грн., що підтверджується копією кредитного договору, копією графіку зменшення кредитної лінії та копією додаткового договору до кредитного договору, наявними в матеріалах справи. (а.с. 4-15)

Судом встановлено, що 31.07.2013 року між ПАТ «Радикал Банк», як кредитодавцем, ТОВ «АХДУС», як позичальником та ОСОБА_5, як поручителем, було укладено договір поруки № ДП-6515/3-980, згідно умов якого поручитель зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредитів, наданих в межах ліміту кредитної лінії, сплати процентів за користування кредитами, комісій та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № КЛ-6515/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 31.07.2013 року, що укладений між кредитодавцем та позичальником та додатковими договорами (угодами) до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому, що підтверджується копією договору поруки від 31.07.2013 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 16-17)

Також судом було встановлено, що з 27 березня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Амур-Нижньодніпровским відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 122, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.03.2012 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 18)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, нормами Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договорів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 546, 547 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися порукою.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права на обовязки.

На підстав ч. 4 ст. 65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обовязки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сімї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сімї.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Суд при розгляді справи враховує, що 31 липня 2013 року ОСОБА_5 в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 уклав з ПАТ «Радикал Банк», договір поруки № ДП-6515/3-980, за яким взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання ТОВ «АХДУС» свого обовязку за укладеним з банком кредитним договором. За змістом цього договору його укладено відповідачем ОСОБА_5 не в інтересах своєї сімї, а в інтересах сторонньої особи ТОВ «АХДУС».

Згідно зі ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Таким чином, оскільки договір поруки укладено відповідачем ОСОБА_5 не в інтересах сімї, він не породжує для його дружини позивача ОСОБА_4 ніяких обовязків і за зобовязаннями ОСОБА_5 за цим договором стягнення не може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5, а за його зобовязаннями за цим договором стягнення може бути накладено лише на особисте майно ОСОБА_5 і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5, яка виділена йому в натурі.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання договору поруки недійсним, у звязку з відсутністю згоди на його укладення дружини відповідача ОСОБА_4, а отже заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 546, 547, 553, 1054 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 73 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АХДУС», про визнання договору поруки недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур