Справа № 442/2530/16 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І
Провадження № 22-ц/783/6042/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В березні 2016 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 32/33/363 та за кредитним договором № BL 1371 у розмірі 52247,84 дол. США.

Під час розгляду справи 26.08.2016 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала клопотання про закриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як по даному спору є два рішення Третейського суду при Асоціації українських банків по справах № 1301/15 та № 1302/15 від 28 серпня 2015 року.

Заяву обґрунтовувала тим, що відповідно до п. 8.2. додаткової угоди № 3 від 17.01.2014 року до кредитного договору № 32/33/363 від 18.09.2007 року усі спори за цим договором підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід»ємною частиною даної третейської угоди.

Зважаючи на те, що позивач звертався з позовами до Третейського суду при Асоціації українських банків, який виніс рішення про стягнення сум заборгованості по двох вищевказаних кредитних договорах, просила клопотання задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 серпня 2016 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - закрито у зв'язку з наявністю рішення третейського суду.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача ПАТ «Універсал Банк», з оскаржуваною ухвалою не погоджується, вважає що така постановлена з порушенням норм матеріального права без належного з»ясування обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що на правовідносини, які виникають зі споживчого кредиту, незалежно від предмету і підстав позову поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів».

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Покликаючись на постанову Верховного Суду України у справі № 6-2074цс15 від 04.11.2015 року зазначає, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Тому, ухвалюючи рішення по справах № 1301/15 та № 1302/15 Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків дійшов помилкового висновку про підвідомчість справи третейському суду, оскільки такі підвідомчі судам загальної юрисдикції.

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 серпня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача ПАТ «Родовід Банк», відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 84-88), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Представник позивача ПАТ «Універсал Банк», відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 125-127), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду письмове заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року по справі № 755/12317/16-ц задоволено вимоги банку про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема суд ухвалив видати виконавчий лист на рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 серпня 2015 року у справі № 1302/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості в розмірі 15607,48 дол. США, стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал банк» 3827,40 грн. витрат пов»язаних із вирішення спору третейським судом. В іншій частині вимог відмовлено. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 689,60 грн. Просить суд апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Закриваючи провадження по справі, районний суд виходив з того, що наявні рішення третейського суду, прийняті в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відтак суд закриває провадження у справі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він суперечить вимогам закону, тому оскаржувана ухвала не може залишатись в законній силі та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підставою позову є конкретні обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, які об»єктивуються у поданій ним заяві та доказах.

Так загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Після закриття провадження позивач не має права на повторне звернення до суду з тим же позовом.

Вичерпний перелік підстав для закриття провадження визначений ст. 205 ЦПК України, свідчить про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, у тому числі і у зв'язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.

Звертаючись з даним позовом позивач ПАТ «Універсал Банк» покликався на те, що у зв»язку з вжиттям заходів досудовогово врегулювання спору, які не призвели до повного погашення боргу, у ПАТ «Універсал Банк» виникло право на захист шляхом звернення до суду загальної юрисдикції.

В свою чергу, стороною відповідача долучено до матеріалів справи два рішення Третейського суду при Асоціації українських банків по справах № 1301/15 та № 1302/15 від 28.08.2015 року у яких позови ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволені, стягнуто заборгованість (а.с. 91-98).

Одним зі способів захисту прав суб»єктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено статтею 17 ЦПК України.

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 03 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року із змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 зазначеного Закону споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 02 вересня 2015 року (справа №6-856цс15), 04 листопада 2015 року (справа № 6- 2074), 18 листопада 2015 року (справа № 6-187цс15).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалені 28 серпня 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб»єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

Незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, тому третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча, в тому числі і щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3

Суд першої інстанції, розглядаючи справу на вказану обставину не звернув увагу та дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, помилково пославшись на те, що рішення третейського суду, прийняті в межах його компетенції.

Таким чином, місцевий суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, неправильно встановив характер правовідносин сторін у справі та вирішив справу з порушенням норм процесуального права.

Крім цього, судова колегія звертає увагу на те, що закриваючи провадження у справі фактично та покликаючись на ст. 205 ЦПК України, суд помилково закрив цивільну справу, що не може залишитись поза увагою апеляційного суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку про необхідність скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 314 ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 серпня 2016 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин