Справа № 446/2422/15 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/783/3777/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника ОСОБА_5-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 на рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Запитівської селищної ради Кам"янка-Бузького району про визнання права на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Запитівської селищної ради Кам"янка-Бузького району про визнання права на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими прибудовами і спорудами зазначеними в технічному паспорті на житловий будинок від 26.10.2015 року, що по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 29.09.1990 року.

Рішенням Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності в цілому на житловий будинок з господарськими прибудовами і спорудами зазначеними в технічному паспорті на житловий будинок від 26.10.2015 року, що по АДРЕСА_1, належного ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 29.09.1990 року.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржила ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що оскаржуваним рішенням порушено її права та обов"язки, оскільки рішенням суду вирішено питання про її право на спадкове майно. Звертає увагу, що її батько ОСОБА_8 був зареєстрований та проживав весь час разом з дідусем - ОСОБА_7 по АДРЕСА_1, а тому вважає його таким, що фактично прийняв спадщину. Також стверджує, що вона є спадкоємцем після смерті свого батька - ОСОБА_8, поскільки на момент його смерті їй було 14 років, в зв"язку з чим вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька, який в свою чергу прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7 В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 29.09.1990 року Запитівської селищною Радою народних депутатів, житловий будинок із господарськими прибудовами і спорудами зазначеними в технічному паспорті на житловий будинок від 26.10.2015 року, що по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер у віці 76 років, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть, серія НОМЕР_1, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 Запитівською селищною радою Кам"янка-Бузького району Львівської області, актовий запис №4.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_9 у віці 72 роки, , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2, виданим 25.08.2003 року Запитівською селищною радою Кам"янка-Бузького району Львівської області за актовим записом №11.

Також встановлено, що заповіту за життя ОСОБА_7 не складав.

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_5 суд покликаючись як на норми ЦК України (1963 року) так і норми ЦК України (2003 року) виходив з тих обставин, що остання як член колишнього колгоспного двору має право власності на таке майно.

Проте, колегія суддів з такими висновками погодитися не може з наступних підстав.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.ст.58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст.ст.185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у спадкодавця ОСОБА_7 на момент його смерті у нього було двоє дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, який ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 45 років помер.

Встановлено, що до моменту смерті ОСОБА_8 був зареєстрованим та проживав АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, являється дочкою померлого ОСОБА_8. На момент смерті батька - ОСОБА_8 їй виповнилось 14 років та 3 місяці.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно норм ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно норм ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1273 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_5 не представлено суду жодного доказу на підтвердження того, що вона на момент смерті ОСОБА_7 була зареєстрована та постійно проживала разом з своїм батьком, або що вона подала заяву про прийняття спадщини чи відмовилася від неї, суд безпідставно задовольнив її позов про визнання права власності на спадкове майно.

Також колегія суддів звертає увагу, що до суду з питанням про вирішення спору стосовно питання прийняття спадщини ОСОБА_5 звернулася до суду лише в листопаді 2015 року в той час, як спадкодавець - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, більше як через 10 років.

Окрім цього, вищезгадане спадкове майно міг прийняти і ОСОБА_8 який був зареєстрованим та проживав разом з ОСОБА_7, та в подальшому його донька, яка на момент смерті батька - ОСОБА_8 була неповнолітньою, в зв"язку з чим вважається такою, що приймає спадщину після смерті свого батька.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 слід задовольнити, а рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно відмовити за недоведеністю заявлених позовних вимог.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 задоволено, рішення суду скасоване з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені судові витрати апелянтом слід стягнути з позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1441,73 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням рішення законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк