Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/467/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Стратович О.В.

за участю :

секретаря судового засідання Єпифанович Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Олевськ, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В якому просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 193,3 кв.м. (площа основи / забудови 230,8 кв.м.), яка знаходиться за адресою вул. Промислова, 14, с. Тепениця Олевського району Житомирської області, який був укладений 18.02.2016 року між сторонами та визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю загальною площею 193,3 кв.м. (площа основи / забудови 230,8 кв.м.), яка знаходиться за адресою вул. Промислова, 14, с. Тепениця Олевського району Житомирської області.

Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність та визнання позову.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що у володінні та користуванні позивача перебуває нежитлова будівля загальною площею 193,3 кв.м. (площа основи / забудови 230,8 кв.м.), яка знаходиться за адресою вул. Промислова, 14, с. Тепениця Олевського району Житомирської області, до складу якої входять:

- приміщення площею 83,4 кв.м.;

- приміщення площею 38,4 кв.м.;

- санітарний вузол площею 5,0 кв.м.;

- приміщення площею 14,8 кв.м.;

- приміщення площею 51,6 кв.м.

Зазначену будівлю позивачка придбала за 24000,00 грн. у ОСОБА_2 на підставі письмового договору купівлі-продажу від 18.02.2016 року, що стверджується актом прийому-передачі майна від 18.02.2016 року. Зазначене нерухоме майно відповідач набув у власність від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», що стверджується накладною №1 від 15.01.2008 року. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на відсутність коштів, а тому позивач вимушений був звернутися до суду з позовом майнового характеру, оскільки не може зареєструвати право власності у державному реєстрі прав власності. В позові також зазначено, що відсутність письмового нотаріально посвідченого договору унеможливлює позивача зареєструвати, як за новим власником право власності на вище зазначене нерухоме майно, а також позбавляє реалізувати закріплене в ст.41 Конституції України право на свій вільний розсуд користуватися, розпоряджатися та володіти належною позивачу нерухомістю.

Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами, а саме:

Так , відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони .

Відповідно до ч.1,3 ст.334 ЦК право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна , якщо інше не встановлено договором або законом ; право власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору . не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним . У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, зазначено в ч.2 ст. 220 ЦК.

Відповідно до ч.І ст.328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності зазначено в ст. 392 ЦК.

В ст. 398 ЦК зазначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За договором купівлі-продажу одна сторона / продавець / передає або зобовязується передати майно / товар / у власність другій стороні / покупцеві /, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно / товар / і сплатити за нього певну грошову суму, зазначено в ст. 655 ЦК.

Відповідно до ст. 657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд , дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що між сторонами відбувся договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, який відбувся за умов вимог ст. 655 ЦК, тобто одна сторона передала у власність іншій стороні зазначені нежитлові приміщення, при цьому одна сторона сплатила другій стороні гроші в сумі 24000,00 грн., вартості приміщення і прийняла у своє володіння та користування на праві приватної власності. Те, що договір відбувся стверджується доводами зазначеними в позові, визнання позову відповідачем, а також договором купівлі-продажу нерухомості, актом прийому-передачі майна, іншими матеріалами справи. Разом з тим зазначений договір є нікчемним так, як відповідач відмовляється в нотаріальному посвідченні даного договору, а позивач є добросовісним набувачем права, якого порушені недобросовісними діями відповідача.

В даному випадку з матеріалів справи убачається, що сторони досягли домовленості усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, що стверджується вище зазначеними доказами, дані дії стосовно придбання зазначеної нерухомості ніким не оспорювалися і не оспорюються, а тому суд вважає, що зазначений нікчемний договір купівлі-продажу підлягає визнанню дійсним.

Крім того суд вважає за необхідне визнати право власності позивача на оспорюване нерухоме майно, оскільки набув його на законних підставах.

На підставі наведеного та керуючись вимогами : ст.328 , ч.1,3 ст.334 , ст.257 , ч.1 ст.207 , ч.1 ст.209 , ч.2 ст. 220 , ст. 392 ,398 , 655 , 657 ЦК України ; ст.ст. 10, 11,62 , 88 , 208 , 209, 212-215 , 218 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно з а д о в о л ь н и т и .

Визнати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 193,3 кв.м. (площа основи / забудови 230,8 кв.м.), яка знаходиться за адресою вул. Промислова, 14, с. Тепениця Олевського району Житомирської області, укладений 18.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_1, право власності на нежитлову будівлю загальною площею 193,3 кв.м. (площа основи / забудови 230,8 кв.м.), яка знаходиться за адресою вул. Промислова, 14, с. Тепениця Олевського району Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області , через Олевський районний суд Житомирської області , протягом десяти днів з дня його проголошення , Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3