РІШЕННЯ

Іменем України

26.12.2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого- судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, в залі суду матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради та Львівська міська рада про визнання права власності на правах спільної сумісної власності на двоповерховий будинок АДРЕСА_1 , що зазначений у проекті «НДІ проектреконструкції» Держбуду України, під літерою Б - 2, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , треті особи: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради Львівська міська рада про визнання права власності на двоповерховий будинок під АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що на підставі рішення виконкому Залізничної ради депутатів трудящих м.Львова №16 від 04 вересня 1959 року, ОСОБА_5 для індивідуальної забудови, згідно проекту затвердженого головним архітектором м. Львова передано земельну ділянку площею 600м.кв. , що знаходиться по АДРЕСА_1

В 1964 році ОСОБА_5 закінчив будівництво та ввів його в експлуатацію. Відповідно до рішення №1844 від 02 жовтня 1964року виконкому Залізничної ради депутатів трудящих м. Львова, ОСОБА_5, зареєстрував у Львівському бюро технічної Інвентаризації фактично здійснене будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 площею 77,4 м.кв. та отримав свідоцтво на право власності.

14.03.1967 року ОСОБА_5, як власник житлового будинку, відповідно до договору про відведення у безстрокове користування земельної ділянки посвідченого п'ятою Львівською нотаріальною конторою 14.10.1959 року за реєстровим №6972 та реєстраційного посвідчення №7248, виданого10.10.1964року міжміським бюро технічної інвентаризації при Львівському обласному відділі комунального господарства, подарував своїй сестрі ОСОБА_6 одну третю ідеальної частини житлового будинку по АДРЕСА_1 загальна площа якого на той час становила 81,9кв.м..

15.02.1979 року на підставі договору дарування за реєстровим №7248 з належних йому, як дарителю, сім десятих частин житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 подарував своїй сестрі ОСОБА_7, чотири десятих частини житлового будинку, житлова площа якого, на той час становила 117,7м.кв. з відповідною частиною господарських прибудов, що розміщені на земельній ділянці площею 600 м.кв., яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого виконкомом Радянської райради народних депутатів м.Львова 18 січня 1979 року, зареєстрованого у Львівському міжміському Бюро техінвентаризації 18.01.1979року, порядок користування яким, закріплений технічним паспортом складеним 10.09.1999року.

Оскільки їх сім'я збільшувалась, у 1995 році за згодою сусідів та співвласників- відповідачів будинку , які на той час не заперечували проти будівництва, вони реконструювали літню кухню і гараж під новий двохповерховий житловий будинок площею 5.40 на 8,97 м. та 2,60 на 6,60 м., що знаходиться на плані земельної ділянки під літерою «Б-2», де на даний час мешкає сім'я ОСОБА_2.

Будівництво двохповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 , що позначений на поверхневому плані під літерою «Б-2» було здійснено у 1999 році, тобто протягом цього часу, жодних претензій зі сторони відповідачів до них не було.

В 2000 році на замовлення ОСОБА_2 Львівським філіалом Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІпроектреконструкція» відповідно до норм, правил , інструкцій та державних стандартів, на підставі технічного паспорта на житловий будинок та обмірних креслень а також постанови Франківської районної адміністрації про здійснення самочинного будівництва, було розроблено проект архітектурно-будівельної частини самовільно збудованого будинку по АДРЕСА_1, який згідно вказівки даної установи, підлягав розгляду та погодженню на МВК Франківської районної адміністрації Львівської міської ради і затвердженню у встановленому порядку, оскільки відповідав всім нормам та стандартам ДБН.

З листів Франківського районного відділу ГУМНС України у Львівській області від 25.09.2007 року та головного державного санітарного лікаря Франківського району м.Львова від 27.09.2007 року, надісланих на їх адресу, вбачається, що проект впорядкування визнано таким,що можливий для погодження на міжвідомчій комісії.

З листа Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.11.2007 року, вбачається, що питання може бути розглянуто в Франківській районній адміністрації ЛМР за умови узгодження з суміжними власниками будинковолодінь та співвласниками будинку по АДРЕСА_1. Жодних зауважень чи заперечень зі сторони управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради,щодо невідповідності наданого проекту реконструкції житлового будинку,АДРЕСА_1 не має. Єдине, що вимагалось, це згода співвласників будинку та згода власників будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, яка на той час власниками суміжних будинків була надана.

З метою узаконення будівництва житлового будинку ними було виконано всі приписи та вказівки міжвідомчої комісії щодо надання проектних пропозицій, дозволів відповідних інстанцій та власників межуючих будинковолодінь.

Вважають що протягом тридцяти років у них з співвласниками будинку відповідачами склався існуючий порядок користування при будинковою територією, однак коли постало питання у 2008 році реального розподілу часток будинковолодіння та виділення їх в натурі, відповідачі з амбіційних міркувань відмовились надати свою згоду на узаконення спірної прибудови, до якого як на початку, так і вкінці будівництва, претензій не мали. Крім того, його сестра ОСОБА_3 також здійснила самовільне будівництво житлового будинку на місці літньої кухні, і також просить визнати за нею право власності, про що свідчить позов який розглядається Франківським районним судом м.Львова.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_5 -ОСОБА_8 кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Крім цього, додатково пояснили, що згідно договорів дарування, ОСОБА_5 подарував у власність своїй сестрі ОСОБА_3 1/3 ідеальної частки житлового будинку без підсобних приміщень та ОСОБА_9 4/10 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських прибудов, без виділення відповідних часток земельної ділянки будь-кому в користування, отже, він і надалі залишався єдиним власником земельної ділянки яка була виділена йому особисто.

В період з часу закінчення будівництва, тобто з 1999 року по 2008 рік, у відповідачів як зі сторони співвласників, так із сторони Франківської районної адміністрації, не було жодних претензій до позивачів щодо здійсненої реконструкції будинку. У зв'язку з цим, позивачі без жодних застережень проводили роботи та вкладали значні кошти в будівництво, щоб забезпечити нормальні побутові умови для проживання своєї сім'ї. З початку проведення будівельних робіт і по цей час, відповідачі та Франківська районна адміністрація не звертались до суду з позовом про заборону чи демонтаж будівництва, а навпаки рекомендували надати погоджувальні документи на міжвідомчу комісію для узаконення такого.

Вважають, що спір виник внаслідок неприязних родинних відносин між сторонами, внаслідок чого позивачі та їх сім'ї можуть втратити помешкання та залишитись за межею бідності.Просять позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_10 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що на підставі договору дарування ОСОБА_5 подарував його матері а своїй сестрі ОСОБА_3 3/10 або одну третю ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальна площа якого, в цілому на той час становила,81,9кв.м..

В подальшому реконструкція вказаного будинку щодо його збільшення , у зв'язку із збільшенням членів родини, і на далі здійснювалась та у 1975 році загальна площа будинку з приміщенням мезоніну становила 187,8м.кв., а житлова 120м.кв.,що й вбачається з інвентаризаційної справи та актів про закінчення та здачу в експлуатацію прибудов до вказаного житлового будинку .

В 1984 році на земельній ділянці яка знаходиться у спільному частковому користуванні по АДРЕСА_1 замість сараю який перебував у її користуванні побудувала літню кухню, яка вказана на плані земельної ділянки під літерою «Г», що підтверджується довідкою БТІ№2/56721 від 25.09.2007року. У 1992 році відповідач здійснила реконструкцію кухні під житловий будинок шляхом добудови мансарди. На даний час позивачі відмовляються надати згоду на узаконення самовільно реконструйованої кухні з терасою під житловий будинок.

В 1999 році ОСОБА_5 закінчив будівництво двохповерхового будинку, який вказаний на плані земельної ділянки під літерою «Б-2», хоча відповідач була проти цього, оскільки такий побудований на частині земельної ділянки яка не перебувала в його користуванні. Крім цього, такий побудований занадто близько до основного будинку та закриває доступ сонячних променів, в зв'язку з чим частина будинку ОСОБА_3 почала руйнуватись. З метою запобігання руйнації будинку, відповідач в 2000році зробила криту терасу, яка вказана на плані земельної ділянки під літерою «А-3» та реконструювала дах для водовідведення. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити .

Представник відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_11 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що самочинне будівництво знаходиться на присадибній ділянці її довірительки , в частині користування земельною ділянкою, через, що виникають труднощі і в користуванні будинком. Крім цього,вважає , що таке не відповідає нормам та стандартам ДБН та порушує користування частками спільної сумісної власності. Від проведення експертизи щодо визначення відповідності нормам та стандартам ДБН відмовилась. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні при вирішенні спору поклалась на розгляд суду. Крім цього пояснила, що в разі надання згоди співвласників будинку дане питання може бути розглянуто на міжвідомчій комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про, що неодноразово було повідомлено позивачів. В чергове судове засідання представник не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про слухання справи за його відсутності суду не надавав. Разом з тим, суд вирішив розглянути справи за їх відсутності та постановити рішення, проти чого не заперечили сторони.

Третя особа представник Львівської міської ради в судовому засіданні при вирішенні спору поклалась на розгляд суду.В чергові судові засідання представник не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи за його відсутності суду не давав. Разом з тим, суд вирішив розглянути справи за їх відсутності та постановити рішення, проти чого не заперечили сторони.

Заслухавши думку сторін , дослідивши матеріали справи яка перебуває в провадженні та матеріали інвентаризаційної справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Залізничної ради депутатів трудящих м.Львова №16 від 04 вересня 1959 року , ОСОБА_5 під індивідуальну забудову, згідно проекту, затвердженого головним архітектором м.Львова, передано земельну ділянку площею 600м.кв. по АДРЕСА_1

14.10.1959 року, відповідно до рішення виконкому Залізничної ради депутатів трудящих м.Львова №16 від 04 вересня 1959 року, між ОСОБА_5 та відділом комунального господарства виконкому Залізничної ради депутатів трудящих м.Львова було укладено та нотаріально посвідчено договір за реєстровим №1672, про надання останньому під забудову на праві безстрокового користування земельну ділянку площею 600 м.кв. АДРЕСА_1

Відповідно до плану земельної ділянки та проекту №5749 затвердженого головним архітектором м.Львова, 20.05.1958 року, ОСОБА_5. зобов'язався протягом двох років , збудувати одноповерховий будинок площею 53,2кв.м., та виконати зобов'язання передбачені умовами договору.

З акту приймальної комісії Залізничного РКГ від 30.07. 1964 року вбачається, що ОСОБА_5 будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 здійснив згідно затвердженого проекту, яке закінчив і передав в експлуатацію 30.07. 1964 року.

Рішенням виконкому Залізничної ради депутатів трудящих м.Львова №1844 від 02 жовтня 1964 року, Львівському бюро технічної Інвентаризації дозволено зареєструвати фактично здійснене будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 площею 77,4 м.кв., та видати ОСОБА_5 свідоцтво на право власності на житловий будинок.

10.10.1964 року міжміським бюро технічної інвентаризації при Львівському обласному відділі комунального господарства на будинок АДРЕСА_1 відповідно до договору відділу комунального господарства виконкому Залізничної ради депутатів трудящих м.Львова від 14.10.1959 року за № 6972 ОСОБА_5, було видано реєстраційне посвідчення за реєстровим №7248 та висновок про реєстрацію будинковолодіння в цілому.

14.03.1967 року ОСОБА_5 на підставі договору дарування, як власник житлового будинку відповідно до договору про відведення у безстрокове користування земельної ділянки посвідченого п'ятою Львівською нотаріальною конторою 14.10.1959 року за реєстровим №6972 та реєстраційного посвідчення №7248 виданого10.10.1964року міжміським бюро технічної інвентаризації при Львівському обласному відділі комунального господарства, подарував своїй сестрі ОСОБА_3 (ОСОБА_6.) одну третю ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого на той час становила,81,9кв.м..

Як встановлено в судовому засіданні, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи, в подальшому реконструкція будинку АДРЕСА_1 щодо його збільшення у зв'язку із збільшенням членів родини і на далі здійснювалась та у 1975 році загальна площа будинку з приміщенням мезоніну становила 187,5м.кв., а житлова 120 м.кв.,що й підтверджується актами про закінчення та здачу в експлуатацію прибудов до вказаного житлового будинку .

На підставі заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (ОСОБА_6.) виконкомом Радянської районної ради депутатів трудящих 09.07.1974 року було прийнято рішення №373 про надання дозволу МБТІ на реєстрацію здійсненої прибудови в житловому АДРЕСА_1

З акту та висновку ЛМБТІ від 03.11.1978 року слідує , що ОСОБА_5 являється власником 2/3 частин, а ОСОБА_31/3 частини будинку АДРЕСА_1 обидва власники в 1974 році здійснили прибудови до своїх частин будинку. В результаті проведених добудов, частки між власниками змінились. В позивача ОСОБА_5 частка становить 7/10 а в відповідачки ОСОБА_3 3/10 частини вказаного будинку.

Рішенням виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів Львівської області №34 від 09.01.1979 року, вирішено переоформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_5 в розмірі 7/10 , відповідачці ОСОБА_3 в розмірі 3/10 та видати ОСОБА_5 і ОСОБА_3, свідоцтво про право власності на вказаний будинок.

18.01.1979 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виконавчим комітетом Радянської районної ради депутатів трудящих м.Львова було видано свідоцтво про право власності АДРЕСА_1

15.02.1979 року на підставі договору дарування, за реєстровим №7248 , ОСОБА_5 з належних йому як дарителю сім десятих частин житлового будинку АДРЕСА_1, подарував своїй сестрі ОСОБА_7, 4/10 частини житлового будинку, житлова площа якого , на той час становила 117,7м.кв. , з відповідною частиною господарських прибудов, що розміщені на земельній ділянці площею 600 м.кв., яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого виконкомом Радянської райради народних депутатів м.Львова 18 січня 1979 року, зареєстрованого у Львівському міжміському Бюро техінвентаризації 18.01.1979року.

В акті текучих змін від 27.08.1984 року, значиться, що співвласниками будинку АДРЕСА_1 на місці сараю, який значився під літерою «Б» самовільно збудовано літню кухню, під літерою «В», гараж металевий площею 5,80 м. на 7,15 м. та під літерою «Г» літню кухню.

З довідки №1152 ЛМБТІ від 04.09.1984 року, вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 без збільшення житлової площі та без зайняття землі самовільно, перебудували сарай в літню кухню розміром 5,10 на 5,20м., гараж металевий розміром 3,50 на 5,80 м.. в літню кухню розміром 3,62 на 7.15 м., по АДРЕСА_1 що підтверджується актом внесення змін в технічний паспорт від 27.08.1984року та абрисом від 31.10.1984року , складеними ЛМБТІ ( т.1 а.с.8-9).

Враховуючи наведене, слід прийти до висновку, що реконструкція житлового будинку АДРЕСА_1 та господарських будівель до нього здійснювалась сторонами з часу закінчення будівництва впродовж їхнього проживання у вказаному будинку.

Як з'ясовано в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивачі в 1995році, маючи письмову згоду власників суміжних будинків та за згодою на той час, відповідачів,реконструювали літню кухню і гараж під новий двохповерховий житловий будинок площею 5.40 на 8,60м. та 2,66 на 6,30м., що знаходиться на плані земельної ділянки під літерою «Б-2», будівництво якого, в 1999 році було завершено.

Як вбачається з матеріалів справи ,під літерою «Б-2» відповідно до технічного паспорту з подальшими змінами , знаходилась літня кухня та гараж на місці яких, знаходиться реконструйований двохповерховий будинок по АДРЕСА_1 які перебували у володінні позивача ОСОБА_5.

З акту біжучих змін проведених працівниками ЛОДКБТІ та ЕО від 13.08.1999 року, вбачається , що при обстеженні будинку по АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_5 самовільно побудував житловий будинок площею 5.40 на 8,60 м. та 2,66 на 6,30 м., готовність якого , на час огляду, складає 86%. Заявнику видали технічний паспорт з генеральним планом .

З метою покращення житлових умов, шляхом перепланування та реконструкції приміщення квартири АДРЕСА_1, позивачі звернулися у Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради для отримання відповідного дозволу, однак їм було надано відповідь , що для розгляду даного питання потрібно подати проектні пропозиції та документи на розгляд мідвідомчої комісії та згоду сусідів.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2000 році на замовлення позивача ОСОБА_2, Львівським філіалом Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІпроектреконструкція» відповідно до норм, правил , інструкцій та державних стандартів, на підставі технічного паспорта на житловий будинок та обмірних креслень , а також постанови про адміністративні правопорушення ,було виготовлено проект на відповідність будівельним нормам, здійсненої прибудови самовільно збудованого будинку по АДРЕСА_1

Згідно правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №76 від 17.05.2005 року, реконструкція житлового будинку визначається як комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Після проведеної реконструкції із врахуванням самочинно здійсненої добудови та здійсненого перепланування, загальна площа будинку АДРЕСА_1 відповідає вимогам державних будівельних норм, санітарних та пожежних правил, що також підтверджується листом №В/726 УДПО МВС України у Львівській області самостійної державної пожежної частини №8 Франківського району м.Львова від 17.12.2000року, з якого слідує що проектні пропозиції будинку по АДРЕСА_1 розглянуто, відповідно до яких СДПЧ-8 м.Львова не заперечує проти вказаної реконструкції приміщень згідно з наданими проектними пропозиціями при умові суворого забезпечення існуючих вимог:СНІП2.01.02-85 «Протипожежні норми»,ДБН 79-92»Житлові будинки для індивідуальних забудовників Україні» .

Листом №1610/1345 головного управління архітектури і містобудування Львівської міської ради від 13.06.2001року управлінням розглянуто подані позитивні висновки СДПЧ№8 та СЕС Франківського району м.Львова, відповідно до яких, вважає за можливе завершувати самовільно розпочате розширення вказаного будинку згідно поданих проектних пропозицій, розроблених інститутом «НДІпроектреконструкція» за умови узгодження питання з іншими співвласниками та власниками будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на межі з якими проведено самовільне будівництво, для подальшого розгляду питання звернутись до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради.

11.07.2000 року ОСОБА_14 , що проживає в будинковолодінні АДРЕСА_2 та 25.01.2001року мешканка ОСОБА_15 , яка проживає АДРЕСА_3, надали нотаріально завірені заяви ОСОБА_2, з яких вбачається, що вони не заперечують щодо надання погодження на прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до виготовленого проекту .

Що стосується співвласників вказаного будинку, то від них хоч і в цей період не було заперечень щодо узаконення прибудови, однак і не було надано письмової згоди , незважаючи на те, що така здійснювалась і відповідачем ОСОБА_3, про що свідчать матеріали цивільної справи за позовом відповідача ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 , третя особа Франківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовану літню кухню з реконструкцією під індивідуальний житловий будинок і криту терасу, що на поверховому плані значиться під літерою «Г-1», які перебувають на розгляді у Франківському районному суді м.Львова.

02.03.2001 року, в технічний паспорт житлового будинку по АДРЕСА_1 та експлікацію внутрішніх площ до плану двохповерхового житлового будинку , було внесено зміни, з яких вбачається, що приміщення під літерою «Б-2» складається з двох кімнат , загальною площею,82,1м.кв., житловою 34,4м.кв., підсобні приміщення 47,7 м.кв., та 15,1м.кв не включено, до цього квартира складалася з трьох житлових кімнат розміщених в мезоніні площею,12,8м.кв.,14.8м.кв. та 12.9 м.кв., житлова площа 40,5 м.кв., кухні 11.1 м.кв. без комунальних вигод, загальною площею,59,3м.кв.

З витягу міжвідомчої комісії(протокол№13) від 24.04.2001р Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, вбачається, що комісія розглянула доповідну записку адміністрації ЖЕКу-204, проте , що мешканцями будинку, АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_12, самовільно збудовано житловий будинок, літню кухню та проведено реконструкцію квартири №3.

В зв'язку з цим, позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3(ОСОБА_12 )зобов'язали припинити будівництво та в двохтежневий термін подати на розгляд міжвідомчої комісії проектні пропозиції, згоду співвласників будинку та власників межуючих будинковолодінь, при розробці проектних пропозицій та врахувати планування квартири АДРЕСА_1

З листів Франківського районного відділу ГУМНС України у Львівській області від 25.09.2007року та головного державного санітарного лікаря Франківського району м.Львова від 27.09.2007року, надісланих на адресу позивачів, вбачається, що проект впорядкування визнано таким,що можливий для погодження на міжвідомчій комісії.

Що стосується покликання відповідачів на те, що погодження Франківського районного відділу ГУМНС України у Львівській області та головного державного санітарного лікаря Франківського району м.Львова , які видані протягом 2007 року,відповідно до ЗУ»Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011року» є незаконними, то суд відхиляє таке покликання, оскільки. такі були видані відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради на адресу позивачів 20.11.2007року було скеровано лист№3-М-24488/2401 про те, що дане питання може бути розглянуто в Франківській районній адміністрації ЛМР у встановленому порядку відповідно до рішення виконавчого комітету ЛМР від18.11.2005року №1224»Про внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету від 06.05.2005року№406»Про затвердження положення про порядок врегулювання питання самочинного будівництва в м.Львові за умови узгодження з суміжним власниками будинковолодінь та співвласниками будинку по АДРЕСА_1. Жодних зауважень чи заперечень зі сторони управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради, щодо невідповідності наданого проекту реконструкції АДРЕСА_1 було, єдине що вимагалось , це згода співвласників будинку та згода власників будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, які на той час були надані.

Отже, як з'ясовано судом , що з метою узаконення реконструкції житлового будинку позначеного під літерою «Б» по АДРЕСА_4 позивачами було виконано всі приписи та вказівки міжвідомчої комісії Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, а саме щодо надання проектних пропозицій, дозволів відповідних інстанцій та власників межуючих будинковолодінь, крім офіційних дозволів співвласників вказаного будинку з якими у позивачів склалися неприязні відносини, що грунтуються на визначенні часток у здійсненій будові, будівництво якої , такі хоч і не дозволяли , але і не заперечували.

Упродовж чотирнадцяти років, жодних звернень відповідачів на адресу Франківської районної адміністрації ЛМР , до міської ради чи до суду, про те , що внаслідок реконструкції збудованого житлового будинку АДРЕСА_1 порушені умови проживання співвласників даного будинку не надходило, акти огляду помешкання щодо пошкодження часток будинку відповідачів, в матеріалах справи відсутні, як і відсутні інші докази того, що визнанням права власності будуть порушені, не визнані їх права.

10.09.2007року ОСОБА_10 який являється сином відповідачки ОСОБА_3,на адресу ЛКП»Сонячне» було скеровано заяву, проте, що внаслідок проведеної позивачами самовільної забудови двохповерхового будинку АДРЕСА_1 в квартирі ОСОБА_3 закрито доступ сонячних променів, в зв'язку з чим, сиріють стіни та руйнується будівля, однак жодних доказів щодо проведення обстеження на відповідність норм інсаляції відповідачами не долучено та не доведено під час розгляду справи, а тому суд вважає, що спірні відносини виникли внаслідок неприязних родинних стосунків, які склалися у сторін впродовж тривалого часу.

З довідки №612 виданої ЛКП "Сонячне» від 30.03.2009 року , вбачається, що в 1/3 частині АДРЕСА_1 яка на підставі реєстраційного посвідчення №7248 від 10.10.1964року належить на праві власності ОСОБА_5, проживають ОСОБА_16, ОСОБА_2,ОСОБА_17 Дана квартира складається з трьох кімнат без вигод. В зв'язку із збільшенням кількості членів сімї та з метою налагодження звичайних побутових умов, позивачами було проведено реконструкцію забудови житлового двохповерхового будинку АДРЕСА_1 на місці літньої кухні та гаражу які знаходились на поверхневому плані під літерою «Б-2».

За клопотанням позивача, яке підтримала сторона відповідачів, 11.04.2014 року судом призначено судово - будівельну технічну експертизу на предмет встановлення відповідності ДБН самовільно збудованого двохповерхового будинку по АДРЕСА_1.

За результатами проведення експертизи, 05.09.2016 року ДП "Західний експертно - технічний центр держпраці", складено висновок експертизи із технічного обстеження конструкції самовільно збудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 № 356616.46.10.04.41.20/3980 , яким встановлено, що самовільно збудований двохповерховий будинок, що в технічному паспорті на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 зазначений під літ. "Б-2", відповідає вимогам ДБН В 2.2-15-2005 , знаходиться в задовільному стані і може вподальшому надійно та безпечно експлуатуватись.

Інші питання поставлені експерту не були ним вирішені, з урахуванням того, що це виходить за межі його компетенції.

Із цих підстав, стороною відповідача заперечувались висновки експертизи та завершення розгляду справи за відсутності повного висновку. Разом з тим, суд вважає встановленим, що матеріалами справи підтверджується дотримання вищевказаного самовільного будівництва вказаним нормам,оскільки підтверджується іншими доказами.

Крім того, у відповідності до ст.57,66 ЦПК України, до доказів належить і висновок експерта № № 356616.46.10.04.41.20/3980 від 05.09.2016 року, який судом приймається, як належний та допустимий доказ по справі, що складений правомочною особою відповідно до норм чинного законодавства та співставляється з іншими експертними дослідженнями та матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до статті 376 ЦК України, суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема:

- про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки;

- про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво;

- про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено;

- про знесення самочинно збудованого нерухомого майна;

- про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову;

- про стягнення витрат, пов'язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно із ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності за правилами, встановленими ст. 376 Цивільним кодексом України, може бути визнано лише на об'єкт, що завершений будівництвом, як вбачається з матеріалів справи реконструкція житлового будинку позначеного на поверхневому плані під літерою «Б» що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 завершена в 1999 році.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, України може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.Визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК.

Згідно з ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що проведена реконструкція та перепланування будинку під літерою «Б» по АДРЕСА_1 здійснена з дотриманням будівельно-технічних норм та правил експлуатації будинку та не порушує права інших власників.

Жодних приписів зі сторони Франківської адміністрації Львівської міської ради та архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради до позивачів, які здійснили самочинне будівництво, щодо усунення порушень, чи можливої перебудова об'єкту не надходило.

Як вбачається з п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Пункт 12 постанови передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивач, будучи співвласником житлового будинку разом з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, не маючи відповідного дозволу на проведення будівельних робіт та належним чином затвердженого проекту, здійснив реконструкцію цього будинку та добудову до нього .

Враховуючи, що позивач є єдиний користувачем земельної ділянки, на якій проведено самочинне будівництво, оскільки така передана йому в оренду на підставі рішення виконакому Залізничної райради депутатів трудящих №16 від 04.09.1958 року , дане самочинне будівництво позивачем проведено відповідно до будівельних норм та правил, про що свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази , воно не порушує права інших осіб, тому, за наведених обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 169, 208-210, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третіх осіб без самостійних вимог - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та Львівської міської ради про визнання права власності на двоповерховий будинок АДРЕСА_1, що значиться на поверховому плані під літерою «Б - 2» - задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1, що на поверховому плані, складеному «НДІ проектреконструкції» Держбуду України, значиться під літерою Б - 2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь