Справа № 310/6118/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2016 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним, визнання права власності на 5/9 частини житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 липня 1999 року між ним та ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме 5/9 частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Вінокуренка (Гоголевська), буд. 37, м. Бердянськ, Запорізька область.

Договір був оформлений та зареєстрований на регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», про що зроблений запис в «Журналі реєстрації угод купівлі-продажу нерухомості» від 06.07.1999 року за № 182.

Позивачу було роз'яснено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Всі умови договору сторонами були повністю виконані: до підписання договору відповідачі одержали від позивача грошові кошти у розмірі 6 715 грн., а відповідачі передали та звільнили об'єкт.

Право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Вінокуренка (Гоголевська), буд. 37, м. Бердянськ, Запорізька область, зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 підприємством з технічної інвентаризації 06.08.1999 року за реєстровим №6795.

Право власності на даний житловий будинок підтверджується також довідкою-характеристикою №640 від 23.07.2015 року.

З липня 1999 року по сьогоднішній день позивач постійно проживає у вищевказаному будинку за адресою: вул. Вінокуренка (Гоголевська) буд. 37. м. Бердянськ. Запорізька область. Також з 05 грудня 2000 року у даному будинку зареєстроване його місце проживання.

17.06.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 22307301 від 23.05.2015р. йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок з реєстраційним номером, що розташований Запорізька обл., м. Бердянськ, вулиця Вінокуренка, буд. 37, оскільки подані документи не відповідають вимогам Законодавства, а саме на момент вчинення правочину, тобто укладання договору купівлі-продажу № 182 від 06.07.1999р. Бердянською регіональною товарною біржею «Нерухомість Приазов'я» діяв Цивільний кодекс Української РСР, згідно ст. 227 Договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійність договору.

Таким чином в порушення цивільного законодавства договір купівлі продажу не був посвідчений в нотаріальній конторі, але всі вимоги угоди були, а право власності на житловий будинок зареєстровано за ним Бердянським КПТІ.

Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, що укладений між ним та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зареєстрований в Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» 06.07.1999р. №182; визнати за ним право власності на 5/9 частин житлового будинку по вул. Гоголевська (Вінокуренка), буд. 37.

Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Відповідачі, повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих суду документів видно, що 06 липня 1999 року на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4, договір купівлі-продажу нерухомості, а саме 5/9 частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Вінокуренка (Гоголевська), буд. 37, м. Бердянськ, Запорізька область.

На підставі договору купівлі-продажу право власності на вказаний вище житловий будинок зареєстровано за позивачем підприємством з технічної інвентаризації 06.08.1999 року за реєстровим №6795.

Частина 2 ст. 220 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК (1963 р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації

Як вбачається з матеріалів справи, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, і відбулося його повне виконання та реєстрація за позивачем права власності, але в теперішній відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами, обставини, на які посилався як на підставу позовних вимог, а отже позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 61, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зареєстрований в Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» 06.07.1999 р. №182.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 5/9 частин житлового будинку по вул. Гоголевська (Вінокуренка), буд. 37.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко