АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/9060/15-ц 22-ц/774/1141/К/16
Справа № 214/9060/15-ц Головуючий в 1-1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1141/К/16 суддя -Попов В.В.
Категорія - 34 ( ІІІ ) Судддя -доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Зубакової П.В.

суддів: Барильської А.П., Михайлів Л.В.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4,

представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просили стягнути з відповідача на корсить ОСОБА_2 87509 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та на користь ОСОБА_3 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 28 листопада 2014 року на вул. Мелешкіна в м. Кривому Розі ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ДЕУ», р/н НОМЕР_2, не вибрала безпечної швидкості руху та, не впоравшись з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху, де скоїла зіткнення з автомобілем «Рено», р/н НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_3, чим порушила вимоги пунктів 12.1, 2.3-б Правил дорожнього руху, в результаті чого автомобіль «Рено» отримав механічні пошкодження, а позивачу ОСОБА_3 завдано тілесні ушкодження.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року винною у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_1 та накладено на неї адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Згідно Полісу обов'язкового страхування №АІ/1642726 цивільна відповідальність відповідача застрахована у ПАТ «Київський страховий дім» з лімітом відповідальності 50000 грн.

Вартість завданого позивачу ОСОБА_2 матеріального збитку у зв'язку з пошкодженням його автомобіля відповідно до висновку експерта становить 137009 грн. 60 коп., із якої йому, як власнику пошкодженого майна, страховою компанією, в якій було застраховано цивільну відповідальність відповідача, було виплачено суму ліміту страхової відповідальності 49500 грн. із вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн. Отже, різниця між розміром матеріальної шкоди, яка не покрилась страховою виплатою становить 87509 грн. 60 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою цього ж суду від 17 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 87509 грн. 60 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та 875 грн. 10 коп. судового збору, та - на користь ОСОБА_3 7500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також - на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_2 87 509 грн. 60 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 875,10 грн. у рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На її думку, судом не взято до уваги норми ст. 25, 29, п.п. 9.1., 12.1., 30.1., 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не враховано, що сума матерального збитку, визначеного відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № Д23/12/14 від 19 грудня 2014 року, є необґрунтованою, оскільки розрахована з урахуванням втрати товарної вартості, яка не відшкодовується страховою компанією. При цьому, ринкова вартість автомобіля «Рено» становить 137 009,60 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 139 607,69 грн. Крім того, суд не врахував роз'яснення Пленуму ВСУ України, викладені у Постанові 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно яких, постановляючи рішенні про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відкшодування моральної шкоди не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обгрунтованість рішення суду в цій частині, оскільки, ззгідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обгрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль марки «RENAULT» (надалі - автомобіль «Рено»), модель «LOGAN LSD», тип легковий-універсал В, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_3, колір темно-сірий, 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 11).

28 листопада 2014 року на вул. Мелешкіна в м. Кривому Розі ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ДЕУ», р/н НОМЕР_2, не вибрала безпечної швидкості руху та, не впоравшись з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху, де скоїла зіткнення з автомобілем «Рено», р/н НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_3, чим порушила вимоги пунктів 12.1, 2.3-б Правил дорожнього руху, в результаті чого автомобіль «Рено», отримав механічні пошкодження, а позивачу ОСОБА_3 завдано тілесні ушкодження.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2014 року винною у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_1 та накладено на неї адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 10).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «Київський страховий дім» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, в розмірі 50000 грн. за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 500 грн. (а.с.47).

ПАТ «Київський страховий дім» позивачу ОСОБА_2 сплачено у рахунок страхового відшкодування шкоди 49500 грн. із вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Д23/12/14 від 19 грудня 2014 року сума матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого автомобіля «Рено», р/н НОМЕР_1, становить 137009,60 грн. (а.с.18-45).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_1 є винною в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому й повинна нести відповідальність за заподіяну з її вини матеріальну шкоду позивачу в повному обсязі та сплатити останньому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Спір виник з приводу розміру матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями» діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2012р., якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує особа, яка відшкодувала завдані збитки у повному обсязі.

Згідно з п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно не обґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 30.2 цієї статті передбачено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № Д23/12/14 від 19 грудня 2014 року сума відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 139 607,69 гривень, тоді як його ринкова вартість становить 137 009,60 гривень (а.с. 18-27), тобто витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ремонт автомобіля «Рено» є економічно необгрунтованим.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що автомобіль «Рено» у відповідності до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості висновку автотоварознавчого дослідження № Д23/12/14 від 19 грудня 2014 року, оскільки розмір збитьків розраховано з урахуванням втрати товарної вартості, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, з відповідними змінами, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. цієї Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

На думку колегії суддів, висновок було складено з дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а, заперечуючи проти вірності цього висновку, відповідач ОСОБА_1, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, не надала належних та допустимих доказів на його спростування та не скористалася своїм правом заявити клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль «Рено», р/н НОМЕР_1, на теперішній час відремонтований та він не погоджується із визнання транспортного засобу фізично знищеним.

Оскільки, позивач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_5, не не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, ОСОБА_2 відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_7 заявлено клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для зясування дійсного розміру залишкової вартості автомобіля «Рено», р/н НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.11.2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпролпетровської області від 20 липня 2016 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № Д16/08/16 від 31 серпня 2016 року, утилізаційна вартість автомобіля «Рено», р/н НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.11.2014 року, становить 47 357,15 грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 має право на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 89 652,45 грн. (137 009,60 грн. (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) - 47 357,15 грн. (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 89 652,45 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, ПАТ «Київський страховий дім» позивачу ОСОБА_2 сплачено у рахунок страхового відшкодування 49 500,00 грн. із вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн., а тому відповідач ОСОБА_1, як особа винна у завданні шкоди, у відповідності до приписів ст. 1194 ЦК України має сплатити різницю між завданою шкодою та страховою виплатою, яка становить 40 152,45 грн. (89 652,45 грн. - 49 500,00 грн.).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а тому на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України змінює рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та зменшує її з 87 509,60 грн. до 40 152,45 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було вирішено питання щодо передачі пошкодженого майна відповідачу ОСОБА_1 колегією суддів відхиляються з огляду на те, що, згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Разом з тим, як зазначено вище, передача знищеного автомобіля особі, яка відшкодувала його вартість, здійснюється у випадку коли потерпілим визнано транспортний засіб фізично знищеним та йому виплачено відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки, ОСОБА_2 не погодився на визнання транспортного засобу фізично знищеним та відремонтував його, останньому відшкодовується лише різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а тому правові підстави для передачі пошкодженого автомобіля відповідачу ОСОБА_1 відсутні.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витра, а тому колегія суддів зменшує розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 875, 40 грн. до 475, 40 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2016 року змінити.

Зменшити розмір матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, з 87 509, гривень 60 копійок до 40 152 (сорока тисяч сто п'ятдесяти двох) гривень 45 (сорока п'яти) копійок.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, з 875 гривень 40 копійок до 475 (чотириста семидесяти п'яти) гривень 40 (сорока) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий:

Судді: