Дата документу 06.07.2016
Справа N 320/1714/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«06» липня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Кучеренко В.В.
при секретарі Прозоровій Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу транспортного засобу (який укладався в усній формі), шляхом укладення довідки-рахунку, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання права власності,
Позовна заява обґрунтована тим, що 19.04.2014 року помер батько позивачів ОСОБА_6 після смерті якого відкрилася спадщина на майно серед іншого на автомобіль ВАЗ 210990 20, державний номер ВТ 622 ВС, 2006 року випуску. ОСОБА_6 за життя заповіт не склав. Позивачі по справі є спадкоємцями першої черги оскільки є синами померлого та прийняли спадщину шляхом звернення до Запорізької районної державної нотаріальної контори. На стадії прийняття спадщини позивачам стало відомо, що автомобіль. як спадкове майно після смерті спадкодавця вибуло переліку майна спадкування у зв'язку з його відчуженням. Смерть спадкодавця ОСОБА_6 настала 19.04.2014 року, після йо смерті спадкове майно відчужено двічі а саме , 12.06.2014 року на користь ОСОБА_3, згодом 18.03.2015 року на користь ОСОБА_5 Проте спадкодавець ОСОБА_6 був унеможливлений у будь-який спосіб відчужити своє майно, у зв'язку зі смертю. А також жодна особа не мала повноважень на відчуження вказаного автомобіля. Спадкодавець ніяких довіреностей не підписував, наміру на продаж свого автомобіля не мав, автомобіль проданий після смерті власника, всупереч волі спадкодавців - позивачів в наслідок чого вони унеможливлені заявити свої права на спадкове майно у зв'язку з його відчуженням. Оскільки довіреностей на відчуження автомобіля ОСОБА_6 за життя не надавав, та і така довіреність втрачає свою силу у зв'язку зі смертю довірителя, тому після смерті ОСОБА_6 ніхто не мав можливості укладати правочин на відчуження автомобіля.
Позивачі у судове засідання не з'явились їх представник надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та неявки відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно копії свідоцтва про народження, виданого 24.04.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ, 17.11.1978 року народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 /а.с. 6/.
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 23.05.1986 року Ленінським відділом ЗАГС, 08.05.1986 року народився ОСОБА_2, батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 /а.с. 8/.
19 квітня 2014 року батько позивачів ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ виданого 21.04.201 року, актовий запис № 2480 /а.с. 5/.
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на автомобіль ВАЗ 210990 20, державний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску.
Відповідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з ст. 6 порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України , від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 ( 1371- 2009-п ), редакція від 17.01.2014, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортник засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально.
Згідно з ст. 8 цього ж порядку, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів; митна декларація; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.
Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції; крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.
Згідно з ст. 42 цього ж порядку, у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації".
Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного, правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.
Відповідно до ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі: витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.
Стаття 400 ЦК України визначає обов'язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності чи інше право або яка є добросовісним володільцем, а саме недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка .має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Отже, згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивачі прийняли спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк.
У відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Крім того згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати.
Отже, на підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів також підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 2375,00 грн.
Керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 216, 230, 392, 399, 400, 1216, 1261, 1270, 1296, 1298 ЦК України, ст.ст. 15, 57, 59, 88, 107, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України, Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України , від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 ( 1371- 2009-п ), редакція від 17.01.2014,
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу транспортного засобу (який укладався в усній формі), шляхом укладення довідки-рахунку, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання права власності - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_7 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1187,50 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_7 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1187,50 гривень.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В. Кучеренко