Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
У Х В А Л А

Справа № 484/3951/16-ц

Провадження № 2/484/2773/16

28 грудня 2016 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Хемич О.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору довічного утримання недійсним, який було укладено між його матір'ю ОСОБА_3, яка померла 11.12.2016р. та відповідачкою у справі ОСОБА_2, за яким його мати передала відповідачці належений їй житловий будинок із земельною ділянкою за адресою: м.Первомайськ, Миколаївської області, вул.Єрьоменко, 16.

Ухвалою від 28.12.2016р. відкрито провадження у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про застосування заборони, згідно з яким просить для забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним накласти арешт на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за адресою: м.Первомайськ, Миколаївської області, вул.Єрьоменко, 16.

В обґрунтування підстав для накладення арешту на зазначене майно позивач зазначає, що є підстави вважати, що відповідачка може найближчим часом провести відчуження вказаного будинку та земельної ділянки, про що вона сама йому повідомила.

Дослідивши матеріали позову та клопотання про застосування заборони, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до листа Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22.12.2016 р. №601/04-02-03 станом на 31.12.2012р право власності на житловий будинок за адресою: м.Первомайськ, Миколаївської області, вул.Єрьоменко, 16. зареєстровано за ОСОБА_3. Згідно листа головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 21.12.2016р. №29-14.05-0.4-4256/0/25-16 право власності на земельну ділянку площею 0,0603 га за адресою: м.Первомайськ, Миколаївської області, вул.Єрьоменко, 16 зареєстровано за ОСОБА_3 станом на 31.12.20012р.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору довічного утримання недійсним, який було укладено між його матір'ю ОСОБА_3, яка померла 11.12.2016р. та відповідачкою у справі ОСОБА_2, за яким його мати передала відповідачці належений їй житловий будинок із земельною ділянкою за адресою: м.Первомайськ, Миколаївської області, вул.Єрьоменко, 16.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. надано розяснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на предмет спору, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження того, що позов слід забезпечити саме накладенням арешту на нерухоме майно позивач суду не надав. Крім того, позивач не надав доказів належності станом на час розгляду клопотання про застосування заборони у вигляді арешту вищезазначеного нерухомого майна ОСОБА_2.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування заборони шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами із земельною ділянкою за адресою: м.Первомайськ, Миколаївської області, вул.Єрьоменко, 16, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд

ухвалив:

в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заборони у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним, шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за адресою: м.Первомайськ, Миколаївської області, вул.Єрьоменко, 16. відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.Б. Хемич