УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до арбітражного керуючого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями ліквідатора, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк) звернулось до суду з указаним позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило визнати дії ліквідатора ОСОБА_4 незаконними, стягнути на свою користь з ліквідатора ОСОБА_4 суму спричиненої банку шкоди у розмірі 1 267 534 грн 38 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що відповідно до умов укладеного між ним та ОСОБА_5 кредитного договору від 27 грудня 2007 року № 59/А-07, останній отримав кредит у розмірі 250 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 21,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 14 січня 2014 року, який надавався на побутові цілі.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, а з ОСОБА_5 - договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_5 надав в іпотеку належні йому нежитлові приміщення загальною площею 73,1 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення загальною площею 75,5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2. При цьому сторони визначили, що вартість іпотеки за договором становить 1 550 034 грн 38 коп.

30 листопада 2012 року господарським судом Харківської області було відкрито провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) і 06 грудня 2012 року останнього було визнано банкрутом. Ліквідатором у справі про банкрутство було призначено ОСОБА_4, яка 28 грудня 2012 року здійснила реалізацію майна боржника ФОП ОСОБА_5, яке знаходилось в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк». Ліквідатор замовила оцінку та здійснила продаж майна боржника не за ринковою, а за ліквідаційною вартістю, зокрема, нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, було продано за ціною 163 300 грн, а житлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, було продано за ціною 119 200 грн, а всього було реалізовано майна на загальну суму 282 500 грн.

Позивач вважав, що нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, та за адресою: АДРЕСА_2, не могли бути реалізовані у межах процедури банкрутства і їх продаж є незаконним, а задоволення вимог банку повинно відбуватись в межах цивільного судочинства, а не процедури банкрутства. Також зазначав, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2011 року було звернено стягнення на іпотечне майно. Ліквідатором порушено порядок вчинення продажу іпотечного майна, вартість якого згідно укладеного договору іпотеки становила 1 550 034 грн 38 коп, проте вартість продажу цього майна за ліквідаційною вартістю становила 282 500 грн.

З огляду на вказане та посилаючись на те, що незаконними діями ліквідатора банку було спричинено шкоду в розмірі 1 267 534 грн 38 коп., що становить різницю між реальною вартістю іпотечного майна і вартістю, за яку це майно було продано в межах ліквідаційної процедури, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано дії ліквідатора ОСОБА_4 незаконними.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» спричинену шкоду в розмірі 1 267 534 грн 38 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року скасовано, провадження у вказаній справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ліквідатором (арбітражним керуючим)порушено порядок продажу іпотечного майна під час провадження у справі про банкрутство, а тому порушене право банку підлягає захисту шляхом стягнення різниці між реальною вартістю іпотечного майна і вартістю, за яку це майно було продано відповідачем, а справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При новому розгляді справи суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі у зв'язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, врахував мотиви скасування попереднього судового рішення, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції від 27 квітня 2016 року, а також роз'яснення, викладені в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», дійшовши обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач є особою, яка має спеціальний статус - арбітражний керуючий, здійснює свої повноваження відповідно до спеціального Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року в редакції, чинній на час звернення банка з позовом у липні 2013 року, та несе юридичну відповідальність лише в межах здійснення своїх повноважень як арбітражний керуючий, а тому не може нести відповідальність на підставі загальних норм цивільного законодавства.

Тобто банк мав право оспорювати правомірність віднесення спірного майна до ліквідаційної маси, що підлягало вирішенню в порядку, визначеному спеціальним вищевказаним Законом, та узгоджується з правовим висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2684цс15, який має враховуватися всіма судами України при застосуванні таких норм права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович