1Справа № 335/6002/16-ц 2/335/1435/2016
12 липня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28 липня 2013 року ОСОБА_2 позичив у нього грошові кошти у розмірі 15 000 грн. та зобовязався їх повернути не пізніше 01 вересня 2013 року.
Проте, відповідач свої зобовязання щодо повернення суми грошових коштів не виконав, а тому позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 15 000 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою проживання відповідача, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень проти позову до суду не надходило.
Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.
Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутністю, у звязку з неявкою у судове засідання відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 28 липня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15 000 грн. та зобовязався їх повернути не пізніше 01 вересня 2013 року.
На підтвердження укладеного договору позики відповідачем було надано позивачу розписку від 28 липня 2013 року.
У зазначеній в розписці термін, тобто до 01 вересня 2013 року, відповідач ОСОБА_2 борг позивачу не повернув.
Як передбачено ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Прийнявши виконання зобовязання, позичальник повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному розмірі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч. ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України). Наявність боргової розписки у позичальника свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, та необхідності їх задоволення у повному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які повязані зі сплатою судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., підлягають також стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 15 000 грн., а також судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: К.В.Гашук