Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№335/7843/15
Провадження №22-ц/778/2482/16
Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко Л.Ю.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Сапун О.А.,

суддів: Кочеткової І.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2013 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням належного відповідачеві автомобіля НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 69 068 грн., у відшкодування моральної шкоди 1 500 грн., судові витрати у сумі 797 грн. 98 коп.

Вказане рішення ним було виконано, ОСОБА_4 сплачено 71 365 грн. 98 коп.

Посилаючись на положення статті 1192 ЦК України, пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, а також у звязку з тим, що було визнано недоцільним відновлювати пошкоджений транспортний засіб, просив зобовязати відповідача передати йому автомобіль НОМЕР_1 та правовстановлюючі документи на транспортний засіб, вартість якого ним була відшкодована.

В подальшому ОСОБА_3 уточнив позивні вимоги і, у звязку з тим, що ОСОБА_4 продала автомобіль НОМЕР_1, просив стягнути з відповідача на його користь 69 068 грн., а також 4 000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване законне і обґрунтоване рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 69 068 грн.

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 1192 ЦК України зазначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом зясовано, що 14 червня 2012 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Мітсубісі Пажеро", державний номер НОМЕР_2, на перехресті вулиць Північне шосе та Макаренко в м. Запоріжжя, виконуючи маневр не надав преваги автомобілю "Кіа Ріо", державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку, і допустив зіткнення, в результаті чого було пошкоджено автомобіль "Кіа Ріо", власником якого являлась ОСОБА_4

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2012 року справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 закрита за відсутністю в його діях складу правопорушення

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2012 року справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрита в зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №162/06 від 27 червня 2012 року про визначення вартості матеріальної шкоди, вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_4 на момент оцінки перевищує дійсну ( ринкову ) вартість транспортного засобу без урахування аварійних пошкоджень, тому автомобіль "Кіа Ріо", державний номер НОМЕР_3, відновлювати економічно недоцільно і вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля, визначена такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент ушкоджень. Така вартість дорівнює 69 068 грн. 79 коп.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2013 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням належного відповідачеві автомобіля «Кіа Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнуто 69 068 грн.79 коп., у відшкодування моральної шкоди стягнуто 1 500 грн. Також стягнуто судові витрати у сумі 797 грн. 98 коп.

Вказане рішення ОСОБА_3 було виконано, ОСОБА_4 сплачено 71 365 грн. 98 коп.

Посилаючись на те, що після виконання судового рішення щодо стягнення з нього на корись відповідача матеріальної шкоди, ОСОБА_4 не повернула йому залиши автомобіля «Кіа Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_3, за який ним було сплачено ринкову вартість транспортного засобу у сумі 69 068 грн. 79 коп., визначену станом на 14 червня 2012 року, а продала пошкоджений транспортний засіб іншій особі, просив стягнути з ОСОБА_4 у відшкодування спричиненої йому такими діями матеріальної шкоди 69 068 грн. 79 коп.

За змістом пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. У разі не обговорення у резолютивній частині судового рішення про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, про необхідність передачі транспортного засобу, який не може використовуватись за призначенням, особі, відповідальній за шкоду після повного відшкодування збитків, звернення такої особи до суду з таким позовом є необґрунтованим, оскільки таке питання мало бути вирішено судом одночасно зі стягненням заподіяних збитків. У разі неповернення добровільно після відшкодування збитків такого транспортного засобу його може бути повернуто в примусовому порядку державним виконавцем, але якщо таке зазначено в рішенні суду.

Така позиція узгоджується зі змістом пункту 14 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у якому розяснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

З матеріалів даної справи, а також цивільної справи є. у. ,№ 2852/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, вбачається, що ОСОБА_3 не звертався до суду з заявою про повернення йому після повного відшкодування ОСОБА_4 матеріальної шкоди залишків автомобіля «Кіа Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_3. Не обговорено це питання і у резолютивній частині заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2013 року, в судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2013 року по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3, оскільки в апеляційній скарзі такі доводи були також відсутні.

До того ж позивачем не надано документів, які б підтвердили яку саме цінність мали залишки пошкодженого автомобіля «Кіа Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_3, ремонт якого був визнаний недоцільним.

Суд першої інстанції повно, всебічно зясував фактичні обставини справи і, з урахуванням меж заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 69 068 грн. 79 коп.

Рішення відповідає наявним у справі документам, нормам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: