Провадження 2-р/127/33/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Подоляк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про розяснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

03 листопада 2016 року до суду із вищезазначеною заявою звернулася представник відповідача ВОКШВД ОСОБА_2, у якій просила суд розяснити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2016 року, яким поновлено ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Вінницького обласного клінічного шкірно - венерологічного диспансеру з 01.08.2016 року.

В обґрунтування заяви представник в заяві зазначає, що зважаючи на те, що суд визнав, що скорочення штатів у ВОКШВД пройшло на законних підставах, і наказ ВОКШВД від 28 квітня 2016 року «Про зміни в організації виробництва і праці» судом не скасований та, враховуючи, що посада лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення ВОКШВД скорочена, а саме диспансерне відділення в теперішньому штатному розкладі відсутнє, а тому заявник просить розяснити суд на підставі яких норм чинного законодавства адміністрація ВОКШВД повинна вийти за межі штатного розпису та на якій підставі знову створити для лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення ВОКШВД ОСОБА_1 диспансерне відділення з відповідним штатним розписом і фінансуванням, та як вийти за межі кошторису фонду заробітної плати, щоб сплачувати заробітну плату позивачу ОСОБА_1, приймаючи до уваги те, що ВОКШВД не має змоги самостійно виділяти собі кошти із обласного бюджету і не має права сам собі затверджувати штатний розклад.

В судовому засіданні представник ВОКШВД ОСОБА_2 вимоги заяви підтримала, просила суд її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечила проти задоволення заяви в звязку з тим, що рішення суду є чітким та зрозумілим.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2016 року визнано незаконним та скасовано наказ ВОКШВД від 01 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру та зобовязано Вінницький обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер поновити ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Вінницького обласного клінічного шкірно - венерологічного диспансеру з 1 серпня 2016 року. Стягнуто з ВОКШВД на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8250,00 грн. (без вирахування податків і обов'язкових платежів). Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на попередньому місці роботи та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Згідно ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 21 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення до нього нових даних, у тому числі і роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Так, в резолютивній частині рішення чітко зазначена посада, на якій має бути поновлений позивач, що не припускає будь-які інші варіанти тлумачення та є зрозумілим.

За статтею 240-1 КЗпП України, поновлення на роботі у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку може бути неможливим лише внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації. Отже, інші випадки не є перешкодою для виконання рішення суду шляхом видачі наказу про поновлення на роботі і введення в штатний розклад відповідної посади, відсутньої на час виконання рішення суду про поновлення на роботі, на якій працював робітник. В противному випадку права звільненої без законної підстави або з порушенням встановленого порядку працівника будуть порушені.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (стаття 65 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд звертає увагу, що слід критично оцінювати посилання представника відповідача на подвійне стягнення коштів за 01 серпня 2016 року, оскільки розрахунок середнього заробітку в мотивувальній частині рішення зроблено виходячи з розміру середньоденного заробітку, наданого позивачем, за період з 02.08.2016 року, так як 01.08.2016 року було останнім робочим днем позивача.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Суд звертає увагу, що незалучення інших осіб до участі в справі, як вказує представник відповідача, може бути підставою для апеляційного чи касаційного оскарження, а не звернення до суду із заявою про розяснення судового рішення.

В звязку з відсутністю підстав для розяснення рішення суду, в задоволенні заяви ВОКШВД про розяснення рішення слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про розяснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти дняв з дня проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя