УХВАЛА

про залишення заяви без руху

09 липня 2016 року м. Мукачево Справа №303/4054/16-ц

2/303/1978/16

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

ОСОБА_1, розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3

про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що статтею 119 Цивільного процесуального кодексу України (частина пята) передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору за позовну вимогу майнового характеру, який складає відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Поряд з цим, п. 9 частини першої ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Незважаючи на це, у позовних матеріалах відсутні дані щодо вартості обєкта нерухомості на момент звернення до суду (станом на 2016 рік), з метою визначення дійсної ціни позову для сплати судового збору за розгляд такої позовної заяви.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

По відношення до цього слід також зазначити, що пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати» від 17 жовтня 2014 року №10 передбачено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Як свідчать позовні матеріали та квитанція від 07.07.2016, судовий збір сплачений позивачем в неповній мірі (551,20 грн.).

Таким чином, позивачу слід доплатити та сплатити судовий збір за розгляд позовних вимог майнового характеру, у порядку передбаченому п. 1 частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який слід визначити з дійсної (фактичної) вартості спірного майна на момент звернення до суду за вимогу майнового характеру (визнання право власності на ? частки).

Судом відхиляються доводи представника позивача з приводу неможливості визначення реальної вартості майна, відносно якого заявлена позовна вимога, з огляду на відсутність у матеріалах позову фактичних даних, які б підтверджували складнощі в отриманні позивачем таких документальних доказів.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять доказів про звернення позивача до Мукачівської районної державної нотаріальної контори стосовно отримання Свідоцтва про право на частку у спадщині на зазначене в позовній заяві майно.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною другою ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость