УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення суми страхового відшкодування за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3звернулась з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі - ПАТ «УАСК АСКА») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнення суми страхового відшкодування, частина позовних вимог якого у подальшому залишена без розгляду.

Зазначала, що 21 лютого 2013 року за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля «Mitsubishi Space Star», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої керований позивачем транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, який є винним у цій ДТП, застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі - ПАТ «УАСК АСКА»).

Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати вартість робіт з відновлення транспортного засобу, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ПАТ «УАСК АСКА» майнову шкоду у розмірі 11 644 грн80 коп., пеню за кожен день прострочення виплати, починаючи з 23 липня 2013 року до дня виплати, яка станом на 20 квітня 2015 року складає 3 474 грн90 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 5 846 грн40 коп. та судові витрати у розмірі 365 грн40 коп.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року ОСОБА_3 у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, і справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 21 лютого 2013 року за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля «Mitsubishi Space Star», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 сталася ДТП.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 квітня 2013 року постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2013 року змінено в частині накладеного адміністративного стягнення.

Згідно зі звітом № 22021311-А про оцінку автомобіля «Mitsubishi Space Star», номерний знак НОМЕР_2, складеним 28 лютого 2013 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля внаслідок його пошкодження при ДТП, становить 9 637 грн 96 коп.

Судами встановлено, що втомобіль «Mitsubishi Space Star», номерний знак НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_6

12 жовтня 2010 року ОСОБА_6 видала ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, якою останній надала право розпоряджатися та керувати вказаним транспортним засобом і виконувати інші дії, пов'язані з цією довіреністю.

Згідно з полісом № АВ/4474966 від 23 вересня 2012 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у ПАТ «УАСК АСКА».

22 лютого 2013 року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ «УАСК АСКА» з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Mitsubishi Space Star», номерний знак НОМЕР_2.

22 вересня 2013 року позивач звернулась до ПАТ «УАСК АСКА» із заявою про страхове відшкодування.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернулась до суду з позовом від свого імені та в своїх інтересах, а не в інтересах власника транспортного засобу і не надала належних доказів, які саме вона понесла витрати у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП. Звертаючись до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, позивач у порушення вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надала документ, що посвідчує її право на отримання такого відшкодування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що при вирішенні спору про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, судом першої інстанції не вирішено питання про залучення до участі у справі власника пошкодженого транспортного засобу та особи, винної у ДТП, оскільки рішення може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї із сторін.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зробивши висновок про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, суд апеляційної інстанції сам допустив такі порушення.

Так, висновок апеляційного суду про нероз'яснення позивачеві права на залучення до участі у справі особи, винної у вчиненні ДТП, як співвідповідача, не узгоджується із змістом первісних позовних вимог ОСОБА_3 та змістом заяви представника позивача, поданої суду першої інстанції 24 березня 2015 року (а.с. 107).

Звернення до суду з позовом є правом самої особи, а не правом чи обов'язком іншого позивача. Тому незалучення до участі у справі ОСОБА_6 як співвідповідача не може бути підставою для відмови ОСОБА_3 у позові, враховуючи встановлене судом апеляційної інстанції право останньої як особи, яка не є власником але володіє пошкодженим майном на відповідній правовій підставі, вимагати відповідне відшкодування.

Крім того, порушення норм процесуального права, яким суд апеляційної інстанції обґрунтовував незаконність рішення суду першої інстанції, можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, однак на такі обставини апеляційний суд не вказав.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржуване судове рішення не можє вважатись законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов

Судді: Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова