Справа № 417/1712/15-ц
Провадження № 2/417/359/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

(заочне)

"06" липня 2016 р. Марківський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Дідоренко А.Е.

при секретарі Колеснік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Марківці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

10.12.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначаючи, що 27.08.2012 року між ним та ОСОБА_2 в письмовій формі укладений договір позики, відповідно до якого він передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 9900 грн., написавши розписку.

ОСОБА_2 зобовязалася повернути гроші строком до 27 лютого 2013 року. Однак в зазначений у розписці термін грошей не повернула. Відповідач ігнорує неодноразові вимоги щодо повернення грошових коштів та під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого грошового зобовязання, в звязку з чим вона повинна сплатити йому суму боргу в розмірі 9900 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судові засідання призначені на 30.05.2016 року, 17.06.2016 року та 06.07.2016 року не зявилася, про час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

06.07.2016 згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 27.08.2012 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 9900 грн., що підтверджується розпискою позичальника (а.с.91).

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до договору боржник зобовязався повернути гроші до 27.02.2013 року, однак в зазначений термін не виконала своє грошове зобовязання, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

17.05.2016 року ухвалою Марківського районного суду Луганської області позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 487,20 грн., але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, отже зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,15,60,88,174,215-218,224 ЦПК України, ст. ст. 1046,1047,1049 ЦК України.

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 9900 (девять тисяч девятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Марківський районний суд протягом десяти днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

с у д д я: ОСОБА_3