ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-о/753/341/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

заявника ОСОБА_1;

представника заявника ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Фастівська районна державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Київській області, Фастівецька сільська рада Фастівського району Київської області, про встановлення фактів родинних відносин, постійного проживання та прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва у порядку окремого провадження звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

02 грудня 2016 року заявником, через канцелярію суду, подано уточнену заяву у якій він просить встановити факт його родинних відносин з ОСОБА_3, факт їх спільного постійного проживання та прийняття спадщини після її смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. А згідно частини 4 цієї статті справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Дослідивши у судовому засіданні, яке відбулось 05 грудня 20016 року, надану заяву про уточнення вимог, суд дійшов висновку, що остання за своїм змістом відповідає приписам ч. 2 ст. 31 ЦПК України, відтак суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснювати розгляд справи з урахуванням наданих заявником уточнень.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до заявлених вимог, уточнення до яких прийняті судом, заявник просить суд окрім вимог про встановлення фактів родинних відносин та постійного проживання, також і встановити факт прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3. Водночас, з наданої на запит суду копії спадкової справи, заведеної після її смерті, вбачається, що до спадкового майна входить і житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою.

Згідно з ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. А відповідно до ч. 1 ст. 114 цього Кодексу позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

При цьому, як роз'яснив Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року, відповідно до ст. 257 ЦПК України усі справи за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в судах за місцем проживання заявника. Місце виникнення або реєстрації факту, що має юридичне значення, не впливає на визначення підсудності справи, за винятком виключної підсудності, передбаченої ст. 114 ЦПК України.

Тобто, за підсумовуючим аналізом зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що усі справи в межах спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, як в позовному так і в окремому провадженнях, мають пред'являтися до суду за місцезнаходженням такого майна або основної його частини.

Також Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 своєї постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справи» від 01 березня 2013 року за №3 роз'яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, за встановлених судом обставин, після прийняття уточненої заяви, даний спір стосується нерухомого майна, яке знаходиться в селі Клехівка Фастівського району Київської області, що за виключною підсудністю не відноситься до Дарницького району м. Києва, а тому і не підсудний відповідному суду.

В свою чергу, згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Оскільки після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду виявилося, що суд не має права розглядати дану справу з огляду на встановлену чинним процесуальним законодавством виключну підсудність, відтак зобов'язаний передати її на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 114, п. 2 ч. 1 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Справу №753/10460/16 (провадження №2-о/753/341/16) за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Фастівська районна державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Київській області, Фастівецька сільська рада Фастівського району Київської області, про встановлення фактів родинних відносин, постійного проживання та прийняття спадщини - передати за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.