Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.12.2016 р. 145/1899/16-ц

2/145/968/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 7903 грн. 70 коп.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 20.05 2016 року до неї звернувся відповідач ОСОБА_3 з проханням взятий у неї в борг 400$ (чотириста доларів США). Враховуючи, що вона добре знала Відповідачку та перебувала з нею в гарних відносинах і на той час в неї була така сума грошей, вона погодилась позичити їй 400 доларів, за умови повернення їй зазначеної нище суми до кінця липня 2016 року.

Однак ОСОБА_3 свої зобов'язання в повному обсязі не виконала, а саме 100 доларів США вона їй повернула в червні 2016 року, а решту суми 300 доларів США не повертає по даний час.

Відповідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України станом на 17.11.2016 року 100 доларів США становить 2634,5880 гривень, тобто сума боргу на момент звернення до суду становить 7 903,70 грн.

ОСОБА_3 добровільно борг їй не повертає.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти в сумі 7 903, 70 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять задовольнити позов.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що 15.03.2013 р. вона присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1, дала в борг ОСОБА_3 400 доларів США, які відповідачка мала віддати протягом двох тижнів. 100 доларів ОСОБА_3 повернула їй в червні 2016 р.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала, пояснила, що 15.03.2013 р. взяла в борг в ОСОБА_1 400 доларів США, мала повернути борг за два тижні. На даний час повернула лише 100 доларів, оскільки в неї склалися важкі майнові та сімейні обставини, які позбавили її можливості вчасно виконати зобов"язання.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

15.03.2013 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 в борг 400$ (чотириста доларів США) на строк два тижні, що стверджується поясненнями сторін, розпискою відповідачки від 20.05.2016 р. (а.с. 5). Повернено відповідачкою позивачці 100 доларів США.

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України станом на 17.11.2016 року 100 доларів США становить 2634,5680 гривень, тобто сума боргу становить 7 903,70 грн. (а.с. 6).

З вищевикладеного суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики, які підлягають врегулюванню нормами ст.ст. 1046-1053 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина 1 статті 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 611 ЦК України, визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню як доведені.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 доведені, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути борг за договором позики в сумі 7903 грн.

Позивачка - інвалід 2 групи, відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" вона звільнена від сплати судового збору при поданні позову.

Оскільки позов підлягає задоволенню, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує судовий збір за розгляд справи в прибуток держави з відповідача з урахування мінімального розміру судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 1046, 1047, 1049 України,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборговані грошові кошти в сумі 7 903 (сім тисяч дев'ятсот три ) грн. 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в прибуток держави судовий збір в сумі 551 ( п"ятсот п"ятдесят одна ) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіосак Н. О.