Провадження № 2з/521/397/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30 » листопада 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення боргу , -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення боргу ..

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 29.09.2016 року.

29.11.2016 року представник позивача надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те що відповідач можу здійснити відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, таким чином, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що клопотання представника позивача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом , заходи забезпечення позову.

Згідно з положеннями ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з розясненнями, що викладені у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Частиною другою статті 151 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати дані про особу відповідача, та коло власників майна, на яке накладається арешт.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен зясувати, здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позову у формі мотивованої заяви в якій позивач звернувся до суду з вимогою щодо накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до позовних вимог позивача він просить суд : «Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, року народження (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг за договором позики, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, у сумі 1600819 (один мільйон шістсот тисяч вісімсот девятнадцять) гривень 95 копійок. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, року народження (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 7165 (сім тисяч сто шістдесят пять) гривень 61 коп.»

Таким чином, предметом спору між сторонами є договірні правовідносини, ціна позивних вимог встановлена позивачем у розмірі 1600819,95 гривень.

Позивач посилається на те що з метою ухилення від повернення грошових коштів за договором позики відповідач може реалізувати своє нерухоме майно на користь третіх осіб, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача.

Як вбачається з витягів за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2016 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на наступне нерухоме майно: квартира 48, яка розташована в будинку 2/6, провулок Обсерваторний, м. Одеса, та квартира 130/2, яка розташована в будинку 140/1, Люстдорфська дорога, м. Одеса. яка за рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_3 має обтяження в наслдок заключення договору іпотеки.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 575 ЦК України, Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до п. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Враховуючи вище зазначене, іпотеко держатель має пріоритетне та першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок нерухомого майна що розташоване за адресою: квартира 130/2, яка розташована в будинку 140/1, Люстдорфська дорога, м. Одеса. належить на праві власності ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, відповідні вимоги позивача щодо забезпечення позову в цей частині задоволенню не підлягають, оскільки у разі застосування відповідних заходів будуть порушені права інших осіб які мають пріоритетне та першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок вище зазначеного спірного нерухомого майна.

Окрім того, позивач вимагає накласти арешт на все рухоме майно що належить відповідачу, проте до суду з боку позивача не надано жодних доказів наявності у відповідача рухомого майна.

Таким чином, суд вважає ці вимоги позивача не обґрунтованими та перед частини, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає необхідним задовольнити частково вимоги щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру 48, яка розташована в будинку 2/6, провулок Обсерваторний, м. Одеса, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково заяву про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення боргу.

Накласти арешт на квартиру 48, яка розташована в будинку 2/6, провулок Обсерваторний, м. Одеса, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення в через Малиновський районний суд м. Одеси. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

СУДДЯ /підпис/ ОСОБА_5