АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4802/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2875/16Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дитини.Вказувала, що вони з відповідачем мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний момент вони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на дитину і сім'ю не надає.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 чистини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, та витрати за надання їй правової допомоги.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2016 року, з дня подання позову, до досягнення дитиною повноліття, а також понесені нею витрати на надання юридичної допомоги в розмірі 400 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 вересня 2016 року визнано опискою в мотивувальній частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року відомості, а саме, що сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано дійсними відомості, що сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року щодо встановлення певних фактів у пятому абзаці першого аркуша рішення з «Судом достовірно встановлено, що сторони почали фактично проживати разом з 1997 року, зараз перебувають у шлюбі з 26 грудня 2008 року. Від фактичних сімейно-шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.» на «Сторони перебувають у шлюбі з 26 грудня 2008 року. Мають спільну дитину доньку ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в цій частині, неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б викладені в рішенні суду першої інстанції обставини, а саме, щодо того, що він разом з позивачкою почав фактично проживати з 1997 року та від фактичних шлюбно-сімейних відносин вони мають неповнолітню дитину.

Вказав, що суд за відсутності доказів, знаючи, що він заперечує проти встановлення такого факту, встановив своїм рішенням факт сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з 1997 року по 26 грудня 2008 року, який не має жодного юридичного значення для вирішення питання про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_3 та її представник у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2та його представника, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до норми ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п. 2-4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ним було достовірно встановлено, що сторони почали фактично проживати разом з 1997 року. Від фактичних шлюбно-сімейних відносин сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів не погоджується із тим, що вказані обставини були доведені позивачем та підтверджуються матеріалами справи, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України, а тому, про достовірне встановлення вказаних обставин йтися не може.

Згідно з нормою ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

У пункті 11 Постанови пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що у мотивувальній частині рішення суду слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд мав свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, 26 грудня 2008 року уклали у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26 грудня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 610, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ № 053295 (а.с. 5).

16 травня 2001 року у сторін народилась донька ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації народжень 26 червня 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 526, батьком зазначено ОСОБА_2, матір`ю ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КЕ №041905, виданим 21 лютого 2007 року (а.с. 4).

Жодних інших доказів на підставі яких, суд мав би можливість достовірно встановити факт, що сторони почали проживати разом з 1997 року та перебували у фактичних сімейно-шлюбних відносинах матеріали справи не містять.

Разом з тим, із заперечень на позовну заяву подану 14 вересня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 вбачається, що він заперечував проти факту спільного проживання та просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того, згідно наданої ОСОБА_2 копії позовної заяви, ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, у якому просить встановити факт проживання, як чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнати квартиру АДРЕСА_1 обєктом спільної сумісної власності.

Тобто, по іншій цивільній справі розглядається спір щодо спільного проживання сторін, як чоловіка та дружини однією сімєю без реєстрації шлюбу, а тому оспорюваний висновок суду є передчасним.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» викладена правова позиція, відповідно до якої рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті), або резолютивної частини з питань розподілу судових витрат між сторонами, порядку та способу виконання рішення тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо безпідставності посилання у рішенні суду на достовірне встановлення, що сторони почали проживати разом з 1997 року та перебували у фактичних сімейно-шлюбних відносинах.

Проте, на думку колегії суддів, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме:з мотивувальної частини рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року слід виключити посилання на те, що сторони почали проживати разом з 1997 року та перебували у фактичних сімейно-шлюбних відносинах.

Слід звернути увагу, що відповідно до положень ч 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі перевіряти законність судових рішень в тій частині, що не оскарженено.

Оскільки, рішення суду в частині стягнення аліментів не оскаржується, колегія суддів позбавлена можливості перевірити його законність в цій частині.

За вказаних обставин, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року слід змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на те, що сторони почали проживати разом з 1997 року та перебували у фактичних сімейно-шлюбних відносинах.

В іншій частині рішення залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 303, п.п.2-4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 вересня 2016 року посилання на те, що сторони почали проживати разом з 1997 року та перебували у фактичних сімейно-шлюбних відносинах.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

ОСОБА_6

Згідно оригіналу ОСОБА_1