Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях: Ізвольській С.С., Ярошевському А.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції в м. Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадщину та визнання права власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: встановити факт проживання її ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті); визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_5; змінити черговість одержання права на спадщину з четвертої черги спадкування за законом на першу чергу спадкування за законом та визнати її спадкоємицею першої черги за законом на рівні з іншою спадкоємицею цієї черги - відповідачем ОСОБА_3 після смерті спадкодавця ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на об'єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом, а саме - на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1; визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності на об'єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом, а саме - на ? частину гаражного боксу АДРЕСА_6.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 з 2007 року проживала разом з цивільним чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, вела спільне господарство, спільно купували речі, побутову техніку, їжу, оплачували комунальні послуги тощо.

Шлюб не був зареєстрований у органах РАЦС, оскільки не було на те необхідності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме - на квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_6.

03.08.2015 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Першої Київської державної нотаріальної контори і відповідач - ОСОБА_3, яка є рідною дочкою спадкодавця.

07.09.2015 року позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Першої Київської міської нотаріальної контори, а також повідомила про звернення до суду з позовом з приводу вищезазначеної спадщини, про що листом від 09.09.2015 року Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про зупинення нотаріальних дій до вирішення справи в суді.

Задовго до смерті ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_3, яка є рідною донькою ОСОБА_5 перестала спілкуватися з батьком, не цікавилася його життям, не підтримувала з ним ніяких стосунків, фактично ухилилася від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік і тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, оскільки тяжко хворів, - через хворобу на церебральний атеросклероз не міг самостійно підійматися з ліжка та пересуватися, не міг працювати, виходити на вулицю, самостійно собі купувати продукти харчування, обслуговувати себе, в силу чого сильно страждав і потребував стороннього догляду, який йому надавала саме позивач.

За його життя будь-якої матеріальної чи іншої допомоги від дочки він не отримував навіть під критичного загострення хвороби. Позивач зазначила, що вони з цивільним чоловіком були інвалідами і вона єдина, хто була з ним до самої смерті, піклувалася про нього, надавала моральну та матеріальну підтримку, утримувала його.

На підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад 5 років до часу відкриття спадщини позивач надала акт ЖЕД про її проживання у квартирі ОСОБА_5, фотокартки, довідки з лікарень і документи МСЕК, особисті папери ОСОБА_5, а також просила допитати заявлених нею свідків.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 і її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі з підстав, наведених у письмових запереченнях і додаткових письмових поясненнях, які обґрунтовують тим, що ОСОБА_3 є єдиною рідною донькою померлого ОСОБА_5, у1999 році шлюб між її батьками було розірвано, проте, і вона ї її мати підтримували добрі стосунки та спілкувались між собою протягом усього життя спадкодавця. ОСОБА_5 неодноразово приходив до своєї доньки, був на її весіллі, на усіх родинних святах, спілкувався тісно як з донькою, так і з її чоловіком та свекрухою. 24.08.2011 року в ОСОБА_5 стався інсульт, він був доставлений до Олександрійської лікарні, де перебував з 24.08.2011 року по 09.09.2011 року. ОСОБА_3 приїхала до лікарні, спілкувалася з лікарем та в подальшому дотримувалася рекомендацій. Оскільки в ОСОБА_5 був діагностований інсульт, лікар, який займався лікуванням, порадив відповідачці найняти батькові працівника, який би завжди знаходився біля хворого. Відповідач найняла батькові двох працівників лікарні, - медсестру та санітара лікарні, які доглядали його у лікарні.

У тому ж 2011 році в лікарні відповідач вперше і побачила позивача ОСОБА_1, спочатку подумала, що це колега по роботі її батька, однак, батько їй сказав, що це його квартирантка, пояснив, що ОСОБА_1 запропонувала йому прибирати та готувати для нього, на що він погодився.

Жодного разу нікому зі своїх близьких ОСОБА_5 не сказав, що проживає, чк чоловік з дружиною із позивачкою, як і про намір у майбутньому створювати сім'ю.

Після виписки ОСОБА_5 з лікарні він почав добре ходити, самостійно одягався та обслуговував себе, лише мова спочатку у нього була повільною, і лише згодом нормалізувалася, тому відповідач просила оцінити критично доводи позивача про безпорадний стан батька.

В грудні 2011 року ОСОБА_5 було оформлено ІІ групу інвалідності, однак, вже через певний час він почав працювати.

ОСОБА_5 повністю забезпечував себе матеріально, отримував пенсію, окрім тог, мав значні заощадження, в тому числі й тому, що добре заробляв до хвороби.

За житті ОСОБА_5 розповідав про ОСОБА_1, часто говорив, що у позивачки ніколи не має грошей, хоча вона працює, про е, що увесь час остання скаржиться на своє погане здоров'я, коли він просить її щось зробити по господарству.

Відповідач пояснила в судовому засіданні, що 28.05.2015 року їй зателефонувала позивач і повідомила, що у ОСОБА_5 стався гіпертонічний криз, його доставлено в лікарню.

ОСОБА_3 зв'язалася з дядьком ОСОБА_6 - рідним братом ОСОБА_5, який дав гроші, а вона одразу ж привезла гроші в лікарню і передала їх позивачу на лікування батька. З батьком відповідач тоді не поспілкувалася, оскільки позивач зазначила, що він спить і його не можна турбувати. Наступного дня вранці ОСОБА_5 передзвонив до відповідача та сказав, що йому нічого не потрібно, бо у нього все є. Залишитись в лікарні в той час відповідач не змогла, оскільки значно раніше запланувала виїзд за місто з малолітньою дитиною на канікули.

16.06.2015р. ОСОБА_5 виписали додому.

Цього ж дня ввечері відповідачу зателефонувала позивачка, яка розповідала про здоров'я батька, зазначивши, що батько вередує та грубить, у зв'язку з чим попросила, щоб відповідач здала його в психіатричну лікарню, бо сама вона не може цього зробити, тому що вона йому ніхто.

Відповідач радикально відмовилась від зазначеної пропозиції, на що позивач заявила, що якщо ОСОБА_3 до наступного дня не напише відмову від квартири її батька, то ОСОБА_1 залишить ключ під дверима та піде геть. На це відповідач не погодилась, зазначивши, що позивача ніхто не тримає і вона особисто приїде до батька разом із свекрухою, яка залишиться постійно доглядати його.

Про смерть батька відповідач дізналась від свого рідного дядька ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 поховали на кошти відповідача, він був кремований. На заховання праху спадкодавця позивачка не прийшла, не зважаючи на обіцянку бути. Прах був похований сім'єю відповідача та її дядьком на Байковому кладовищі.

Відповідач просила врахувати, що з часу знайомства її батька з позивачем до своєї смерті ОСОБА_5 ніколи не говорив, що проживає з нею однією сім'єю, як чоловік і дружина, що вони ведуть спільне господарство, а навпаки казав, що позивач виконує хатню роботу.

З часу, коли позивач почала жити у батька в 2011 році й до смерті батька минуло близько чотирьох років, тому встановити факт проживання не менше 5 років до дня відкриття спадщини, як і встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем саме однією сім»єю, жодних підстав немає.

ОСОБА_5 за життя не прийняв рішення зареєструвати з позивачем шлюб чи зареєструвати її в своїй квартира, не залишив на неї заповіт, не подарував їй квартиру чи її частину, як і не уклав з нею договір довічного утримання.

На підтвердження наведених нею обставин відповідач надала письмові докази, просила допитати заявлених нею свідків і критично поставитися до наданих позивачем з особистого архіву її батька документів, як на джерела обізнаності позивача про деталі життя спадкодавця, пояснивши, що з часу смерті батька доступ до квартири вона не має, в квартирі проживає позивач, яка володіє як речами, так і документами її батька.

Представник третьої особи - Першої Київської державної нотаріальної контори в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, проте, направив до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі і ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, їх представників, допитавши заявлених свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 3).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_6.

Квартира і гараж належали померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2003 року (1/2 частину квартири та 1/2 частина гаражного боксу), зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації, за реєстр. за № 136 від 20.05.2003 року, а також відповідно до договору дарування від 02.08.2003 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №д-1523-243, реєстровий № 1735 від 16.09.2003 року, укладеного між ним та його рідним братом ОСОБА_6 (т 1 а.с. 29-30).

07.09.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 до Першої Київської державної нотаріальної контори, а також повідомила про подачу позовної заяви до суду з приводу вищезазначеної спадщини (т. 1 а.с.114).

03.08.2015 року відповідач ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 до Першої Київської державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 97).

Факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 є рідною донькою ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про шлюб, копією паспорту (т.1 а.с. 104-109)

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з абз. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Даний факт має юридичне значення для позивача ОСОБА_1, оскільки відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу не менше 5 років до часу відкриття спадщини позивачем надані акт ЖЕД про її проживання у квартирі ОСОБА_5, фотокартки, довідки з лікарень і документи МСЕК, особисті папери ОСОБА_5, письмові пояснення ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також допитані заявлені позивачем свідки ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

З довідки головного лікаря Київської міської клінічної лікарні №3 від 04.09.2015 року № 1470 вбачається, що протягом госпіталізації хворого ОСОБА_5 в неврологічному відділенні №2 КМКЛ №3, 25.11.2011 року та з 28.05.2015 року по 16.06.2015 року, постійно доглядала за хворим, піклувалась та забезпечувала ліками і всім необхідним дружина ОСОБА_1 (т.1 а.с. 6).

Відповідно до акту, затвердженого начальником ЖЕД-41 від 02.09.2015 року ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_14 та ОСОБА_10 письмово підтвердили, те, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 і веде господарство з 2007 року (т. 1 а.с. 7).

Згідно з письмових пояснень ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10 від 10.03.2016 року, зазначені особи підтверджують те, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_5 однією сім'єю з 2007 року по 2015 рік за адресою: АДРЕСА_1, підтверджують той факт що вони вели спільне господарство, здійснювали спільні побутові покупки, разом сплачували комунальні послуги, бачили та пам'ятають, як у 2007 році ОСОБА_1 та ОСОБА_5 переїхали та заселились в квартиру АДРЕСА_1, часто бачили їх разом і знали їх, як дружню, люблячу, міцну сімейну пару (т. 1 а.с. 243), а ОСОБА_1 дійсно доглядала за хворим ОСОБА_5, який знаходився на стаціонарному лікування у зв'язку із інсультом в 2011 році в Олександрійській клініці, а в 2011 та 2015 роках в Клінічній лікарні №3, бачили, як вона піклувалась за хворим, годувала, голила, купувала ліки, днями та ночами знаходилась біля нього (т.1 а.с. 240-241).

У матеріалах справи містяться чеки, надані позивачем на суму 4 888,03 грн. (т.1 а.с. 220-224), а також копія договору про надання додаткових ритуальних послуг від ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 227).

Відповідно до ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року було витребувано з Києво-Святошинського РУ ДРАЦС ГТУЮ у Київській обл. та з Дніпровського РУ ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про наявність відсутність актового запису про шлюб ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 65).

Відповідно до листа Дніпровського районного у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві актового запису про шлюб відносно ОСОБА_1 не виявлено (т. 2 а.с. 75).

Згідно з листом-відповіддю, що надійшов з Києво-Святошинського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській обл., вбачається, що в архіві відділу відсутній актовий запис про шлюб, щодо ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 77).

Судом за заявами сторін були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_8 показав, що він був сусідом померлого ОСОБА_5, у квартирі ОСОБА_5 був лише раз приблизно за рік до смерті останнього. Тоді в квартирі була присутня позивач ОСОБА_1, яка доглядала за хворим ОСОБА_5, у зв'язку з чим у свідка склалось враження, що вона є його родичкою, оскільки також ОСОБА_1 зверталась до нього по допомогу, коли погіршувалось здоров'я ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що лікувався разом з ОСОБА_5 з 29.08.2011 року по 09.09.2011 року в Олександрійській клінічній лікарні м. Києва і у той час з хворим була позивач, яка у палаті ночувала. Зі слів позивача свідок дізнався, що вона є дружиною ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що в травні 2015 року її чоловік лежав у лікарні по вул. П.Запорожця в м. Києві, разом з ним в палаті вже лікувався понад місяць ОСОБА_5 , вона бачила, що за ОСОБА_5 доглядала позивач, і крім неї, лікарів і масажистів до хворого ніхто не навідувався.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданніпоказала, що 01.09.2011 року її чоловік потрапив до Олександрійської клінічної лікарні м. Києва, де на сусідньому з ним ліжку лежав хворий ОСОБА_5 Останній перебував у важкому стані, не спілкувався, не міг самостійно рухатись. Чоловік свідка та ОСОБА_5 були разом виписані із лікарні 09.09.2011 року, доглядала за хворим ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6 показав, що він є рідним братом померлого ОСОБА_5 З позивачем ОСОБА_1 він познайомився в 2011 році, коли приїздив в лікарню навідати хворого брата. Брат йому повідомив, що у нього з'явилась жінка, яка допомагає йому вирішувати побутові питання. Свідок також знав, що його брату його донька найняла доглядальницю, яка за ним піклувалася у лікарні. Брат сказав свідку, що усі фінансові питання з позивачем, яка також була весь час перебування його в лікарні, він вирішив самостійно. Під час лікування ОСОБА_5 в лікарні по вулиці П.Запорожця в місті Києві ОСОБА_6 не навідував брата, проте надавав кошти відповідачу на його лікування.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показала, що вона є свекрухою відповідача ОСОБА_3, з ОСОБА_5 вона познайомилась в 2001 році на передодні весілля їх дітей, за його життя вона часто з ним бачилася на днях народження їх спільної онуки та ОСОБА_3, останній раз у 2015 році. З розмов із ОСОБА_5 свідок знала, що у нього є квартирантка, яка разом з ним проживає в квартирі, допомагає йому прибирати в квартирі та готувати їжу. Квартирантка останнім часом, з його слів, почала розмовляти з ним за квартиру, і він думав над тим, щоб розірвати з нею відносини. Коли ОСОБА_5 перебував у лікарнях, свідок не навідувалася до нього.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні зазначила, що вона є матір'ю відповідача. З ОСОБА_5 вона після розірвання шлюбу зберегла нормальні дружні стосунки, вони спілкувалися. З позивачем ОСОБА_1 вона познайомилась у 2011 році, коли разом з донькою приїхала в Олександрійську клінічну лікарню м. Києва, куди потрапив ОСОБА_5 Там, у лікарні її донька ОСОБА_3 особисто домовилась про доглядальниць для хворого. Позивач ОСОБА_1 дійсно допомагала йому в лікарні, доглядала за ним, проте, як пояснив останній, він проводить з нею розрахунки самостійно. Більше про позивача померлий ніколи нічого не розповідав.Після цього випадку з ОСОБА_1 свідок довгий час не бачилась. Із розмови з ОСОБА_5 свідок знала, що позивач перебуває з ним в лікарні, коли він потрапив в 2015 році повторно в лікарню. Вдруге позивача ОСОБА_1 свідок побачила після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як роз'яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наведених вище доказів у їх сукупності, дійшов до висновку про відсутність у справі належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше 5 років до часу відкриття спадщини, оскільки всі наведені докази підтверджують те, що позивач у життя спадкодавця з'явилася у 2011 році, а не у 2007 році, що з урахуванням часу відкриття спадщини (у 2015 році) не становить періоду 5 років до часу відкриття спадщини; показання свідків про те, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5, як і довідку з лікарні КМКЛ №3, в якій зазначено, що ОСОБА_1 є дружиною хворого, суд оцінює критично, оскільки свідки в судовому засіданні зазначили про те, що сама позивач їм повідомила про те, що є дружиною ОСОБА_5, лікарі при видачі цієї довідки також не володіли інформацію про те, який статус має ОСОБА_1, зазначивши її дружиною; письмові свідчення осіб, надані позивачем, суд не може прийняті як належні і допустимі докази, оскільки особи, від імені яких написані письмові свідчення, не були допитані безпосередньо судом, не приведені до присяги свідків тощо; з наданого позивачем акту ЖЕД убачається, що у ньому не зазначено статус ОСОБА_1, яка особи, яка проживала в квартирі, даний акт підписано мешканцями будинку, однак, у судовому засіданні був допитаний лише свідок ОСОБА_8, який не зміг підтвердити обставини, зазначені в акті, хоча він його і підписав; надані позивачем фотокартки не відображають того, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 мали спільні свята, друзів, дозвілля (відпочинок, виїзди на природу тощо); обізнаність позивача про події з життя ОСОБА_5 ґрунтуються на даних його особистого архіву, оскільки позивач володіє письмовими документами, які в судовому засіданні і використовувала.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Не знайшли свого документального підтвердження наведені позивачем обставини того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, а відповідач не надала йому допомоги, яка була необхідна останньому, ухилившись від цього і виключно позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала і надавала іншу допомогу спадкодавцеві.

У наявних в матеріалах справи медичних виписках Олександрійської лікарні за 2011 рік зазначено, що стан хворого в момент виписки відносно задовільний, свідомість ясна; випискою з амбулаторної карти ОСОБА_5, яка видана 11.12.2015р. КНП «Центром первинної медико-санітарної допомоги №3 Дніпровського району м. Києва « № 671, ОСОБА_5 з грудня 2011 року по травень 2015 року не звертався за медичною допомогою; довідкою о акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 766736 від 20.12.2011р. підтверджено, що ОСОБА_5 може працювати в спеціально створених умовах; індивідуальна програма реабілітації інваліда також підтверджує те, що ОСОБА_5 не потребував спеціальних засобів для орієнтації, спілкування, підіймання тощо.

Свідки позивача ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не володіли повною інформацією про рідних ОСОБА_5, про осіб, які ним опікувалися матеріально у тому числі, свідок ОСОБА_11 перебував у важкому стані та не пам»ятає, з ким був у палаті, потрапивши на лікування тижнем пізніше за ОСОБА_5, показання ОСОБА_12 суперечать тим обставинам, які визнає сама позивач щодо доглядальниці, яка була у ОСОБА_5

З приводу матеріального утримання позивачем хворого суд також враховує, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, яка є єдиним джерелом її доходу, будь-які інші докази, які б підтверджували джерела її заробітку (доходу) матеріали справи не містять.

Крім того, у судовому засіданні були спростовані дані твердження, зокрема, показами самої відповідачки та свідка ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_3 надала власні грошові кошти на лікування батька, а частину коштів надав рідний брат померлого для оплати медичних послуг по догляду за ОСОБА_5 і даний факт не спростований позивачем.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК.

Така позиція відображена й у п. 5.2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведено ні факту спільного проживання однією сім»єю зі спадкодавцем не менше 5 років до часу відкриття спадщини, ні матеріального забезпечення нею спадкодавця, ні тривалості такого забезпечення, що у сукупності з іншими підставами є обов'язковими фактами, які повинен суд встановити для задоволення позовних вимог у відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Крім цього, позивач просить змінити їй черговість одержання права на спадщину з четвертої черги спадкування за законом на першу чергу спадкування за законом та визнати її спадкоємницею першої черги за законом на рівні з іншою спадкоємницею цієї черги ОСОБА_3 після смерті спадкодавця ОСОБА_5, у той час, як ч. 2 ст. 1259 ЦК України не передбачає можливості зміни черговості при спадкуванні за законом, а встановлює право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту спадкування відбувається в порядку черговості, визначеної ст. ст. 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 ЦК України (зміна черговості одержання права на спадкування).

Згідно із ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Як роз'яснено в пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Враховуючи те, що на даний момент в спадковій справі вчинення нотаріальних дій зупинено до вирішення справи судом (т. 1 а.с. 127), позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно заявлені були передчасно, без урахування наведених вище вимог Закону.

Відтак, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 16, 328, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261-1264, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції в м. Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадщину та визнання права власності на об'єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а особами, які брали участь у справі, однак, які не були присутні під час проголошення рішення в судовому засідання, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: