АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1405/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 52 Мазай Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С., Нерушак Л. В.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування; про позбавлення батьківських прав,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6, яка підтримала апеляційну скаргу; ОСОБА_8, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до Монастирищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування; про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивувала тим, що 17 жовтня 2009 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_8, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_9

Рішенням Монастирищенського районну суду Черкаської області 30 березня 2011 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було розірвано.

Позивачка зазначає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього достатньої батьківської турботи та діє всупереч інтересам малолітньої дитини.

В зв'язку з чим, ОСОБА_6 звернулась до Монастирищенського районного суду Черкаської області із даним позовом та просила постановити судове рішення, яким позбавити ОСОБА_8 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з»ясуванні обставин, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Є необґрунтованими посилання представника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні даної справи суд першої інстанції не надав належної уваги доказам, які підтверджують небажання та ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку із чим, на думку апелянта, безпідставно відмовив в задоволенні заявленого позову щодо позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона / він/ ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція за протиправну винну поведінку матері або батька.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 цієї ж Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

При цьому, ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини має місце тоді, коли особа має реальну можливість виконувати даний обов'язок, проте, не вчиняє відповідних дій, направлених на його виконання.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України та наведених в позовній заяві, повинна довести, зокрема, що батьки, або один з батьків ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу, батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 17 жовтня 2009 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, від якого вони мають сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 березня 2011 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 було розірвано згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30 березня 2011 року.

Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою.

За зверненням відповідача ОСОБА_8 Монастирищенською райдержадміністрацією Черкаської області було видане розпорядження за № 195 від 23 жовтня 2012 року, згідно якого батьку дитини - ОСОБА_8 визначено час з 10 год. до 13 год. кожної другої та четвертої суботи щомісяця як час спілкування батька із дитиною, про наявність якого було беззаперечно відомо позивачці.

Сукупність зібраних по справі доказів, в тому числі, довідка виконавчого комітету Бачкуринської сільської ради № 38 від 18 лютого 2013 року, яку було складено за виїздом представника виконкому сільської ради за місцем проживання дитини ОСОБА_9, підтверджує факт безпідставної відмови з боку позивачки та її родичів у побаченні відповідача ОСОБА_8 із сином.

Крім того, змінивши своє і дитини місце проживання з с. Бачкурине, Монастирищенського району, Черкаської області на м. Київ, позивачка ОСОБА_6, достеменно знаючи про існування розпорядження Монастирищенської райдержадміністрації Черкаської області за № 195 від 23 жовтня 2012 року про встановлення часу для побачень батька з сином, не повідомила про це відповідача ОСОБА_8, чим порушила його права на побачення із дитиною, спілкування та прийняття відповідачем участі в житті сина.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відсутність у відповідача відомостей про зміну позивачкою свого місця проживання та малолітньої дитини є свідченням наявності певних перешкод в спілкуванні відповідача ОСОБА_8 із сином та виконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позбавлення відповідача ОСОБА_8 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина не буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулюванню батька щодо належного виконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачкою не надано достатніх, належних і допустимих доказів свідомого невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, у зв'язку із чим підстава для позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав, передбачена пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, відсутня.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування; про позбавлення батьківських прав - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :