Справа № 274/2694/15-ц
Провадження № 2/0274/114/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Щербака Д.С., при секретарі - Поступайло Х.О., представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві обєднану цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про визнання кредитного договором припиненим та розірваним,-

встановив:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (далі - ПАТ «ОСОБА_3 Аваль»; Позивач, ОСОБА_3) звернулося через свого представника в суд з зазначеним позовом до відповідача - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32.298,24 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1.000.636,84 грн., мотивуючи свої вимоги тим, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» (далі ВАТ «ОСОБА_3 Аваль»).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.07.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», в особі керуючого Васильківською філією «ОСОБА_3 Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/0001/74/2550, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 34.916,00 дол.США, строком до 02.07.2027 року із сплатою 12,5% відсотків річних за користування кредитними коштами (п.1.2 та 1.4 Договору).

Кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п.3.2 цього Договору надання кредиту може здійснюватись на розсуд банку шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів банком з позичкового рахунку позичальника на його поточний рахунок з можливістю: подальшої видачі готівки через касу банку; безготівкової оплати наданих платіжних документів (доручень) позичальника.

Таким чином, банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором, надавши Позичальнику кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Згідно з п.5.1 Договору позичальник зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно Графіку погашення, протягом строку дії кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 02.07.2027р.; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відсотки за фактичне користування кредитних коштів Кредитора та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів.

Відповідно до п.6.5 Договору банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення останнього рекомендованим листом.

Згідно з п.10.1 цього Договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п.12.5 до всіх правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Однак, позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов'язання за кредитним договором, а саме зазначених в п.5.1 Договору, зобов'язань з погашення заборгованості за ним, внаслідок чого за кредитом виникла прострочена заборгованість.

17.01.2015 року позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором за вих.№ 114-0-0-00/15-14881, проте заборгованість погашено не було. Проте, в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була.

Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості позичальника перед банком за Договором станом на 23.02.2015р. становить 35.298,24 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ складає 1.000.636,84 грн., яка складається з: 30.520,82 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-865.206,22 грн.; заборгованість по кредиту; - в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 396,83 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ- 11.249,36 грн.; 3.120,88 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-88.470,91грн. заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам 3.003,81 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-85.152,20 грн.; 1.656,54 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-46.959,71 грн. - розрахована пеня.

11.12.2015 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про розірвання кредитного договору за № 014/0001/74/2550 від 04 липня 2007 року та припиненим з 24.10.2014 року прийнято до спільного розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх повністю задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечила та просила суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні первісний позов не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив суд його задовольнити. Зустрічний позов мотивується тим, що згідно п.3.1 Договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення. Разом із тим банк у своєму позову приховав наявність договору іпотеки, який укладено між сторонами від 04 липня 2007 року на забезпечення зобов'язань за кредитним договором, предметом якого є квартира №45 по вулиці Фрунзе в м. Васильків Київської області.

Так, у відповідності до п.1.4 договору іпотеки заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами у сумі 204.619,00 гривень, що на час отримання кредиту за курсом НБУ 5,05 гр. за долар дорівнює 40.518,00 дол.США.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що його довіритель частково повернув тіло кредиту в розмірі до 5.000,00 дол.США та сплатив приблизно 35.000,00 дол.США відсотків за користування кредитом (а.с.95-98).

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

04.07.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», в особі керуючого Васильківською філією «ОСОБА_3 Аваль» та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/0001/74/2550, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 34.916,00 дол.США, строком до 02.07.2027 року із сплатою 12,5% відсотків річних за користування кредитними коштами (п.1.2 та 1.4 Договору) (а.с.11-24).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Свої зобов?язання за вказаним договором позивач за первісним позовом виконав у повному обсязі.

Статтями 526, 527, 530, 611 ЦК України встановлено, що зобов?язання має виконуватись належним чином, належними сторонами, у встановлені строки, а в разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1048 ЦК України проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п.5.1 Договору позичальник зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно Графіку погашення, протягом строку дії кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 02.07.2027р.; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відсотки за фактичне користування кредитних коштів Кредитора та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів.

Відповідач свої зобов?язання за Договором не виконував належним чином, що призвело до утворення заборгованості, що станом на 23.02.2015р. становить 35.298,24 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ складає 1.000.636,84 грн., яка складається з: 30.520,82 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-865.206,22 грн.; заборгованість по кредиту; - в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 396,83 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ- 11.249,36 грн.; 3.120,88 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-88.470,91грн. заборгованість по відсоткам - в т.ч. прострочена заборгованість по відсоткам 3.003,81 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-85.152,20 грн.; 1.656,54 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ-46.959,71 грн. - розрахована пеня (а.с.7-10).

Між тим, в судовому засіданні було встановлено та підтверджено укладання між сторонами договору іпотеки від 04 липня 2007 року предметом якого є квартира №45 по вулиці Фрунзе в м. Васильків Київської області як на забезпечення зобов'язань за кредитним договором (договір іпотеки) (а.с.99-101).

20 жовтня 2014 року відповідачем було направлено до банку заяву про розірвання кредитного договору у якій було зазначено, що перший передає банку право реалізації предмета іпотеки (а.с.102-103).

В свою чергу банк надав відповідь за вих.№97-2-7-00/9994 від 07.11.2014 року про неможливість реалізації вказаного предмету іпотеки, оскільки діючі у банку нормативні документи та процедури не дають можливості здійснити реалізацію предмету іпотеку без особистої участі іпотекодавця (а.с.104).

Разом із тим, банку додатково було направлено листа від 12 грудня 2014 року, в якому зазначено на згоду реалізації предмету іпотеки (а.с.105). Проте, відповіддю за № 97-2-7-00/174 від 14.01.20015 року банк повідомив позичальнику те, що для вирішення питання про реалізацію іпотечного майна позичальнику необхідно зявитися особисто до центрального офісу банку.

Суд, враховуючи вище зазначене приходить до висновку, дії банку не відповідають вимогам чинного законодавства та не ґрунтується на умовах кредитного договору (договору іпотеки), а саме банком порушено умови п.3.1 Договору стосовно забезпеченості, розділів 3 та 6 договору іпотеки, вимог ст.10, 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Згідно з ст.10 данного Закону (щодо права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Банк не приступив своєчасно до повернення кредитних коштів за рахунок предмету іпотеки, а подальше нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій є безпідставним, позов про стягнення боргу поза виконання умов договору іпотеки є передчасний.

Відповідно до п.1,4 ч.10 ст.11 Закону якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту; якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла -шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

У відповідності до п.3, п.4 ч.1 ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів» порушення прав споживачів полягає зокрема в тому, що при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише

в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять

споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не

надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням

(неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Суд вважає, що виходячи з норм статті банком порушено право волевиявлення на задоволення претензій банку за рахунок предмета іпотеки, позичальник не може відмовитись в односторонньому порядку від послуг банка, тобто вимоги банка та небажання реалізації предмету іпотеки ставлять позичальника в нерівне становище з банком по виконанню зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки.

У відповідності до ч.1 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Отже, оскільки заяву про розірвання Договору та припинення його дії банком було отримано 24.10.2014 року і на той час сплинуло більше трьох місяців із дня припинення позивальником виплати коштів по ньому, суд вважає, що саме із цієї дати, у відповідності до ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» банк мав здійснювати своє право щодо реалізації предмету іпотеки для задоволення своїх вимог.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України Справа № 1-26/2011 від 10 листопада 2011 року положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 209 ЦПК України,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про визнання кредитного договором припиненим задовольнити.

Визнати припиненим кредитний договір за № 014/0001/74/2550 від 04 липня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_4, починаючи з 24.10.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ними копії рішення.

Суддя: Д.С. Щербак