Справа № 755/9489/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійним правочину щодо звернення стягнення на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, витребування та повернення квартири, визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійним правочину щодо звернення стягнення на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, витребування та повернення квартири, визнання права власності на квартиру.

Форма і зміст позовної заяви визначена в статі 119 Цивільного процесуального кодексу України, як передбачено нормою даної статті, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до положень ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості, а у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Всупереч положень п.4 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, заявляючи окремо позовні вимоги про витребування та повернення об'єкту нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, у позовній заяві не визначила ціну позову, яка має бути розрахована виходячи з дійсною вартості майна, що є предметом спору, та підтверджена належними доказами, серед іншого, висновком спеціаліста товарознавця про визначення дійсної ринкової вартості квартири, інші докази, виходячи з яких можливо визначити вартість об'єкту нерухомого майна, в той же час визначення ціни позову є визначальним та безпосередньо впливає на розмір судового збору, який має бути сплачений позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Відповідно до частини п'ятої ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн.).

За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

Згідно положень ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як роз'яснено у п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними», у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за загальною сумою всіх вимог.

Виходячи з предмету спору, позивачем одночасно заявлено декілька окремих позовних вимог немайнового характеру, а саме: визнати недійсним договір правочину щодо звернення стягнення на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності, що зумовлює сплату позивачем судового збору за дві окремі вимоги немайнового характеру в загальному розмірі 1102,40 грн., тобто по 551,20 коп. за кожну позовну вимогу, однак до позову долучено лише квитанцію про сплату судового збору в розмірі 487, 20 коп.

Крім того, заявлені окремо позивачем вимоги про витребування (повернення) об'єкту нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно є вимогами майнового характеру, що зумовлює сплату судового збору в розмірі визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збрів, тобто в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн.), при цьому ціна позов визначається позивачем виходячи із дійсної вартості майна, що є предметом спору, що зумовлює вирішення питання про надання позивачу строку для усунення недоліків для надання доказів сплати судового збору.

Звертаю увагу, що пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: рахунок №0005, МФО №820019, відкритий в ГУ ДКСУ в м. Києва, отримувач УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до вимог пункту 6 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, серед іншого, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Разом з тим, позивач оспорює правочин щодо звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на користь ТОВ Факторингова компанія «Вектор Плюс», однак до позову не долучено копія цього договору.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в подані цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів, однак позивачем не долучено до позову доказів, які мали підтвердити звернення позивача із заявою про витребування доказів в порядку визначеному у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, при цьому розгляд заяви про забезпечення доказів має передувати зверненню позивача з позовом до суду.

Як роз'яснено у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статі 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статі 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статі 207 ЦПК).

За нормами ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено наслідки подання позовної заяви, що не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.119, 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійним правочину щодо звернення стягнення на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, витребування та повернення квартири, визнання права власності на квартиру залишити без руху, про що повідомити позивачу та надати йому строк для виправлення вказаних недоліків до 30 червня 2016 року, який не може перевищувати 5 (п'яти) днів з дня отримання ухвали суду.

Копію цієї ухвали направити представнику позивача - адвокату Павлову І.Г.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

С у д д я: