РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Василівського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області. В позовній заяві позивачка вказує, що ОСОБА_4 проживав у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. У них був один єдиний син ОСОБА_6. Інших родичів у нього не має. Його син помер 17 травня 1998 року, а дружина померла 19 січня 2000 року. Копії свідоцтв про смерть надати не має можливості, оскільки позивачка ОСОБА_1 не перебувала в родинних відносинах з померлими, однак дані обставини встановлені Василівським районним судом у іншій справі, що не потребує додаткового з'ясування. Після смерті дружини ОСОБА_4 став проживати з позивачкою однією сім'єю за місцем її проживання у житловому будинку, що належить ОСОБА_1 на праві власності за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Дзержинського, 53. За життя ОСОБА_4 заповіт не складав, а тому спадкування відбуватиметься за законом, в порядку черговості, передбаченої ст. 1261- 1265 ЦК України. Позивачка та ОСОБА_4 проживали разом, вели спільне господарство. 10-11 жовтня 2014 року стався інсульт у ОСОБА_4 і він помер. Заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 подала у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса ОСОБА_3, де заведена спадкова справа №41. Крім неї спадкоємців першої, другої та третьої черги не має. Отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилася після смерті чоловіка, ОСОБА_1 не змогла, тому що відповідно до Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21 жовтня 2014 року, керуючись ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку померлого, оскільки не надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку - державний акт на землю. Оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку позивачка не має можливості надати по причині його втрати, про що свідчить оголошення в газеті «Нова Таврія», яке дано 21 вересня 2016 року. Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, однак не має можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яким є земельна ділянка, яка знаходиться в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено. При цьому після смерті спадкодавця будь-яке оформлення правовстановлюючого документу на землю на ім'я спадкодавця є також неможливим, відсутній оригінал Державного акту про право приватної власності на землю, що є перешкодою для набуття права на землю в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4,49 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого 27 грудня 2014 року ОСОБА_4, що належала йому на підставі державного акту ІІ-ЗП № 036428, виданого 17 липня 2001 року на підставі рішення №2 14 сесії 23 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 27 лютого 2001 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 проживав у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. У них був єдиний син ОСОБА_6. Інших родичів у нього не має. ОСОБА_6 помер 17 травня 1998 року, а дружина померла 19 січня 2000 року. Копії свідоцтв про смерть надати не має можливості, оскільки позивачка ОСОБА_1 не перебувала в родинних відносинах з померлими, однак дані обставини встановлені рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року (справа №311/880/16-ц; провадження №2-о/311/22/2-16), що не потребує додаткового з'ясування.

Після смерті дружини, з березня 2000 року, ОСОБА_4 став проживати з позивачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу за місцем її проживання у житловому будинку, що належить ОСОБА_1 на праві власності за адресою: м. Василівка Запорізької області по вул. Дзержинського, 53. Вказаний факт встановлено рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2016 року.

27 грудня 2014 року ОСОБА_4 помер.

За життя ОСОБА_4 заповіт не складав, а тому спадкування відбувається за законом, в порядку черговості, передбаченої ст.ст.1261- 1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 подала у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса ОСОБА_3, де заведена спадкова справа №41. Крім неї спадкоємців першої, другої та третьої черги не має. Отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилася після смерті чоловіка, ОСОБА_1 не змогла. Відповідно до Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 09 вересня 2016 року №90/02-3, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку померлого, оскільки не надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку - державний акт на землю. Оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку позивачка не має можливості надати по причині його втрати, про що свідчить оголошення в газеті «Нова Таврія», яке дано 21 вересня 2016 року.

До суду надано копію Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №036428, виданого 17 липня 2001 року, відповідно якого земельну ділянку площею 4,49 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення №2 14 сесії 23 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 27 лютого 2001 року, передано у власність ОСОБА_4.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що земельна ділянка площею 4,49 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, належала померлому 27 грудня 2014 року ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 036428, виданого 17 липня 2001 року на підставі рішення № 2 14 сесії 23 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 27 лютого 2001 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) площею 4,49, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4,49 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого 27 грудня 2014 року ОСОБА_4, що належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №036428, виданого 17 липня 2001 року на підставі рішення №2 14 сесії 23 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 27 лютого 2001 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Носик