Справа № 645/2637/16
Провадження № 2/645/1770/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання із ОСОБА_3 однією сімєю у період з грудня 2004 року по 06.01.2015 року, тобто по дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3; визнати за позивачем право власності на квартиру № 105 по Стадіонному проїзду, 4/4 в м. Харкову, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 06.01.2015 року. На обгрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_3 однією сімєю, починаючи з грудня 2004 року та по дату смерті останнього. Місцем спільного проживання була квартира № 105 по Стадіонному проїзду, 4/4 в м. Харкові. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вели спільний побут, мали спільне віросповідання, були членами Харківської релігійної громади Свідомості Кришни, спільно здійснювали з цим діяльність, володіли побутовим та іншим майном, ставились один до одного як члени сімї. 06.01.2015 року помер ОСОБА_3 Позивачем було проведено та оплачено всі ритуальні послуги у звязку зі смертю ОСОБА_3, в тому числі отримано тіло померлого та проведено кремацію. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого у звязку з чим звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 28.01.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано спадкову справу № 57040966 за спадкодавцем ОСОБА_3 ОСОБА_2 є єдиною особою, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого. Враховуючи, що на дату відкриття спадщини позивач був єдиним, хто постійно проживав із ОСОБА_3, а інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулися, вважає, що є єдиним спадкоємцем померлого. У квітні 2015 року позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту проживання позивача та ОСОБА_3 однією сімєю з грудня 2004 року по дату смерті останнього. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.09.2015 року заяву задоволено, встановлено факт проживання позивача з померлим понад 5 років, тобто з грудня 2004 року по 06.01.2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2015 року рішення скасоване, заява ОСОБА_2 залишена без задоволення з тієї підстави, що у даних правовідносинах наявний спір про право. Виходячи з викладеного, вважає, що прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3, оскільки постійно проживав з останнім на час відкриття спадщини та продовжує проживати у квартирі № 105 по Стадіонному проїзду, 4/4 в Харкові на даний час. Рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 18.05.2016 року № 204/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у його праві на спадкування спірної квартири за законом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі, просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. В письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи, представник відповідача посилається на те, що до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. ОСОБА_5 умовою для закликання до спадкування спадкоємців четвертої черги є проживання однією сімєю. Іншою обовязковою умовою для виникнення права на спадкування у цьому випадку є проживання однією сімєю не менше пяти років. Вважає, що свідчення свідків, на які посилається позивач в підтвердженні своїх вимог, не можна покласти в основу судового рішення, як безспірний доказ для їх задоволення. Оскільки факт проживання однією сімєю можуть засвідчити особи, які безпосередньо мешкають у вказаному житловому приміщенні, свідкам. На показання яких посилається позивач, про факт сумісного проживання з померлим, може бути відомо лише зі слів ОСОБА_2 Посилається на те, що квитанції про оплату за придбання вказаної побутової техніки взагалі не мають відношення до даної справи. Оскільки не несуть в собі жодної інформації з приводу сумісного проживання. Щодо тверджень про поховання саме позивачем ОСОБА_3, то такий доказ взагалі не підтверджує будь-якого періоду сумісного проживання, крім того, відповідного до наданого позивачем листа Релігійної громади свідомості Кришни вих. № 01 від 08.01.2015 року, саме вказана громада взяла на себе обовязки з кремації, витратам та клопотам у звязку із захороненням. Тобто, ОСОБА_2 був уповноважений захоронити ОСОБА_3 саме від імені Релігійної громади. Інших доказів сумісного проживання в справі не міститься.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім*єю не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири №105, що розташована за адресою: м.Харків, проїзд Стадіонний, б.4/4, на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2001 року, та згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 24.02.2015 р., 18.07.2001 р. був зареєстрований та мешкав за вказаною адресою.

За повідомленням КЗОЗ «Центр екстренної медичної дороги та медицини катастроф» від 18.08.2015 р., 25.12.2011 р. до ОСОБА_6 виїжджала бригада екстреної медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_1.

Також суду надані довідки Харківської міської поліклініки №3, яка обслуговує мешканців Фрунзенського району м.Харкова, про проведення медичних досліджень ОСОБА_2 07.07.2007 р. та 19.05.2014 р.

06.01.2015 р. ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 479837.

Ритуальні послуги, повязані з похованням ОСОБА_3, оформив та сплатив ОСОБА_2, що підтверджується письмовими доказами рахунком-замовленням № 002031 від 08.01.2015 р., протоколом замовлення послуг та обладнання № 4525657.

Мати ОСОБА_3 ОСОБА_7 померла 30.06.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 ЯЦ №574933, свідоцтвом про одруження ІІ-АГ № 398086, свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 396019.

Згідно інформації Приватного нотаріусу ХМНО ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_3 єдиною особою, що звернулась із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_2

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були активними членами Харківської релігійної громади Свідомості Кришни, разом відвідували збори та заходи цієї релігійної громади, що підтверджується як поясненнями свідків, так і наданими суду довідками і фотокартками.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім*єю не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд вважає, що факт проживання ОСОБА_2 однією сім*єю з померлим ОСОБА_3 більше п*яти років з грудня 2004 року і до його смерті 06.01.2015 року підтверджений належними та допустимими доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та померлий ОСОБА_3 його сусіди. ОСОБА_3 проживав у квартирі № 105 і до 2004 року, ОСОБА_2 почав проживати з зими 2004 року після смерті матері ОСОБА_3 Сусідам померлий сказав, що ОСОБА_2 його брат. ОСОБА_3 хворів, позивач за ним доглядав. Разом вони купували продукти харчування. Свідок брав у них в борг гроші.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона проживає в квартирі № 106 по Стадіонному проїзду, 4/4 в м. Харкові з 2007 року. З цього часу вона спостерігала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом, разом вони готували, ходили на роботу. Вони одного віросповідання.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач проживає в квартирі № 105 на 2-му поверсі. Квартиру відмикає своїми ключами. Коли померла мати ОСОБА_3 зявився ОСОБА_2, якого померлий представив, що це його брат. Позивач у спірній квартирі ночує, є свій ключ. Жінок у них не бачила.

Допитаний свідок ОСОБА_5 пояснив, що працював разом з ОСОБА_12 в НТУ «ХПІ» 10 років. Разом з позивачем вони ходили в храм Кришни. Після смерті матері ОСОБА_3 був безпорадний у побутовому сенсі. Позивач допомагав ОСОБА_3, коли він знаходився у лікарні. Коли ОСОБА_2 почав проживати разом з ОСОБА_3, останньому стало легше, так як позивач готував їжу. По вихідних свідок приходив до них у гості, ОСОБА_2 казав, що проживає разом з ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що товаришує з позивачем з 2005 року. Він познайомив її з ОСОБА_3 у померлого з позивачем були братські відносини, ОСОБА_2 був по побутовій частині, ОСОБА_3 по духовній. Свідок приходила до них у гості в квартиру № 105 по Стадіонному проїзду, 4/ 4 в м. Харкові. У ОСОБА_2 були відносини з ОСОБА_14, проте її в квартирі вона ніколи не бачила. У позивача в спірній квартирі були особисті речі, вівтар, його кімната, в квартирі він був як хазяїн.

Доводи позивача та свідків щодо спільного проживання в зазначений у позові період часу позивача та ОСОБА_3 однією сімєю підтверджуються також рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19.08.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_15 про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що вказані особи спільних дітей не мали, відразу після реєстрації шлюбу 28.08.2014 року вони стали мешкати окремо, сімейних стосунків між ними не було ні одного дня, спільного побуту та бюджету не мали.

Відповідно до постанови приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 № 204/02-31 від 18.05.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як у нього відсутній документ, що підтверджує факт його проживання зі спадкодавцем, ОСОБА_3, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, у ОСОБА_2 документи, що надають йому можливість спадкування за законом, відсутні.

При таких обставинах, суд вважає достатніми представлені докази, що підтверджують законність і правочинність вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.1264 ЦК України, ст.ст.10, 60, 209, 213-215, 256, 257 ЦПК України, ст. 1264 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3 однією сімєю у період з грудня 2004 року по 06 січня 2015 року, тобто по дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 105 по Стадіонному проїзду, 4/4 в м. Харкові, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 06.01.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя