печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Норенко А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Сафонової Н.В., Мельниченко К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Управління Державної казначейської служби України в Печерському районі міста Києва про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив стягнути з Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві через Управління державної казначейської служби України в Печерському районі міста Києва в сумі 773344,04 гривень, посилаючись на таке: 08 червня 2014 року до слідчого відділу Шевченківського РУ ГУМВС України у місті Києві надійшла його заява про кримінальне правопорушення та внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 214 КПК України. Суть заяви зводилась до того, що ОСОБА_4, обіцяючи влаштувати його на комерційну роботу, шахрайським шляхом заволодів йому належними грошовими коштами в сумі 35000,00 доларів США. На даний час останній йому грошей не повернув, на роботу не працевлаштував. За офіційним курсом НБУ вказана сума у гривневому еквіваленті складала 773344,04 гривень. В рамках вказаного кримінального провадження йде тяганина та затягування проведення слідчих дій. Він неодноразово у телефонному режимі намагався владнати це питання зі слідчим, але жодної повістки йому надіслано не було, жодної відповіді він не отримав. 11 листопада 2014 року він звернувся до прокуратури Шевченківського району міста Києва, йому не було надано матеріали для ознайомлення і, як йому стало відомо, в матеріалах справи були відсутні його заяви. 13 листопада він подав на ім,я прокурора Шевченківського району міста Києва клопотання, на що відповіді він не отримав. 10 грудня 2014 року він знову звернувся до прокурора Шевченківського району міста Києва з заявою, але не було з,ясовано, де його заяви.

Неодноразово він звертався до слідчого, прокурора, але будь-яких слідчих дій не проводилося. Крім того, ним неодноразово подавались клопотання про вчинення певних слідчих дій, але всі вони залишені поза уваги. З боку слідчого спостерігається бездіяльність у виконанні покладених на нього службових обов,язків та зловживання своїм службовим становищем. 30 березня 2015 року ним було подано заяву про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, але до цього часу жодних відповідей не надійшло.

Таким чином, як зазначає позивач у позовній заяві, він встановив факти, що незаперечно свідчать про порушення його прав. 08 квітня 2015 року він звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві та 10 квітня 2015 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва його скарга задоволена. Крім того, тривалий час кримінальне провадження перебуває невідомо де 15 січня 2015 року йому стало відомо, що справа розслідується Печерським РУ ГУМВС України в місті Києві. 15 червня 2015 року він звернувся до слідчого з заявою про стан досудового розслідування та про можливість ознайомитись з матеріалами, але до цього часу він відповідь не отримав.

Він знову звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого та ухвалою Печерського районного суду міста Києва його скарга задоволена. Тобто двічі у судовому порядку визнавалась бездіяльність слідчих, але ніякого реагування з боку правоохоронних органів не відбулось. Бездіяльністю слідчого Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві, халатним відношенням до розслідування кримінального злочину, не проведенням передбачених КПК України слідчих та оперативних дій, зловживанням своїм службовим становищем, не вжиттям заходів щодо повернення грошових коштів, йому завдано матеріальної шкоди у розмірі 773344,04 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та зазначив. що сума матеріальної шкоди, яку він просить стягнути з відповідачів і складає саме 35000,00 доларів США, яку він передав ОСОБА_4 за його працевлаштування. Відповідачі у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначили, що позовні вимоги надумані, не підлягають задоволенню.

Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню за таких підстав: позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 773344,04 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами в сумі 35000,00 доларів США, обіцяючи влаштувати позивача на комерційну роботу. За офіційним курсом НБУ сума складала 773344,04 гривень. У зв,язку з неповерненням йому грошових коштів ОСОБА_4, він звернувся до Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві та прокуратури Шевченківського району міста Києва. Довгий час за вказаним провадженням не проводилося досудове розслідування, потім кримінальне провадження було передано для проведення досудового розслідування до Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві. У зв,язку з бездіяльністю слідчого, як зазначає позивач, не проведення ним слідчих дій, йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 773344,04 гривень У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування. У відповідності до ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативну-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, завдану фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. У вказаній частині статті міститься виключний перелік незаконних рішень, дій чи бездіяльності, що спричинили завдання шкоди. В інших випадках право на відшкодування шкоди фізичній чи юридичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду виникає у випадках, передбачених ч.2 ст.1167 ЦК України. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів . що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду номер 266/94 від 01 грудня 1994 року передбачено аналогічна позиція. Жодним рішенням судів не встановлено факт заподіяння матеріальної шкоди слідчим Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві позивачеві. Крім того, доводи позивача про те, що бездіяльністю слідчого Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 773344,04 гривень є необґрунтованими, позивачем не надано будь-яких доказів про те, що саме бездіяльністю слідчого йому спричинено вказану матеріальну шкоду і взагалі, що така шкода має місце. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. У відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням всіх обставин та доказів, на які посилається позивач, які він зазначив у позовній заяви та посилався у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що під час розгляду вказаної справи не було встановлено факту незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. У судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи розмір позовних вимог, посилався на те, що вказана сума матеріальної шкоди фактично складає суму, яку він втратив внаслідок шахрайських дій іншої фізичної особи, відносно якої він звертався з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, що регламентує порядок та спосіб визначення і виплати матеріальної шкоди.

Судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь держави.

На підставі ст.ст.16, 1166, 1173,1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього /досудового/ слідства, прокуратури і суду», керуючись ст.ст. 213-215, 208, 209 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Управління Державної казначейської служби України в Печерському районі міста Києва про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 6090,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення в Апеляційний суд міста Києва через Печерський районний суд міста Києва, особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Суддя