Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Заіка В.В.
Справа № 414/328/16-ц
Провадження № 22ц/782/410/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Заіки В.В.

суддів: Лозко Ю.П., Украінцевої Л.Д.

за участю секретаря Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Санаторій Озерний» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофздоровниця», третя особа ОСОБА_4, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позивач послався на те, що з 1994 року працював в ДП «Санаторій Озерний», наказом №07/л від 02 лютого 2016 року був звільнений з посади заступника головного лікаря по технічній частині на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним позивач вказував на те, що відповідач не врахував вимоги п. 3 ч. 1 ст. 42 КЗпП України, згідно яких він мав переважне право на залишення на роботі як працівник з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці та тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві.

Також позивач зазначив, що в порушення закону йому не було запропоновано інша робота відповідної посади та кваліфікації, звільнення відбулося без попередньої згоди профспілкового органу підприємства та особою, яка не була вповноважена на видання наказу про звільнення.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив визнати наказ №07/л від 02 лютого 2016 року незаконним та скасувати його, поновити його на роботі в ДП «Санаторій Озерний» на посаді заступника головного лікаря з технічної частини, стягнути з ДП «Санаторій Озерний» заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 4539,36 гривень, судові витрати покласти на відповідача.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 просить скасувати рішення, вважаючи, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та допустити негайне його виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Судова колегія не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач з листопада 1994 року працював в ДП «Санаторій Озерний» на різних посадах; з 01.01.2015 року був переведений на підприємстві на посаду заступника директора по технічній частині.

Наказом №07/л від 02 лютого 2016 року був звільнений з вказаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи вбачається, що у звязку з ситуацією, що склалася в регіоні внаслідок проведення антитерористичної операції, на підприємстві відповідача склалася складна економічна ситуація внаслідок відсутності відпочиваючих в оздоровниці, консервації обєктів санаторію, внаслідок чого відповідачем було прийнято рішення про вивільнення працівників підприємства у звязку зі скороченням штату.

Вказані обставини підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи (а.с. 8,39,40-41,42,43,87).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України - про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

На виконання вказаних вимог відповідачем 25 листопада 2015 року був виданий наказ №87, яким було попереджено працівників підприємства (в тому числі і позивача) про вивільнення з 25 січня 2016 року (а.с.6), наказ про скорочення штату працівників (а.с. 47), повідомлено позивача про скорочення штату та звільнення з 25 січня 2016 року (а.с.48-51), затверджено новий штатний розпис, в якому відсутня посада заступника директора з технічної частини (а.с. 53), надана звітність про заплановане масове звільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці у встановленому порядку (а.с. 54), виданий наказ про звільнення (а.с. 55-56).

Штатним розписом ДП «Санаторій Озерний» на 2016 рік передбачені наступні посади: директор, головний бухгалтер, бухгалтер 1 к, старший інспектор з кадрів, начальник служби охорони праці, пожежної та техногенної безпеки, слюсар-електрик 1-6 роз., сторож водій санітарного автомобілю, ст. комірник матеріального складу.

Позивач посилався на те, що йому не була запропонована посада начальника служби охорони праці, пожежної та техногенної безпеки, а тому, на його думку, не було враховано його переважне право перед іншою особою, яка є сумісником.

Відповідно до Посадової інструкції начальника служби охорони праці, пожежної та техногенної безпеки на вказану посаду може бути призначено спеціаліста з повною вищою освітою відповідного напрямку підготовки і стажем роботи за професіями керівників нижчого рівня відповідного професійного спрямування не менш як 5 років (а.с.88).

Даних про те, що позивач відповідає вказаним кваліфікаційним вимогам матеріали справи не містять.

Виходячи з наявності передбачених штатним розписом посад, які мав можливість обіймати позивач, йому була запропонована інша робота на підприємстві, від якої він відмовився (а.с. 48-51).

За таких обставин, судова колегія вваж є, що при звільненні ОСОБА_3 відповідачем вимоги п. 1 ч. 1 ст. 40, ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України не порушені.

Відповідно до ч. 1,9 ст. 43 КЗпП України - розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з роботи без попередньої згоди профспілкового органу.

Заперечуючи проти позову в цій частині відповідач послався на те, що профспілковий орган на підприємстві фактично відсутній, оскільки голова профспілкового комітету та всі члени профкому звільнились з роботи в 2014-2015р.р., новий профспілковий комітет не був утворений та профспілковий представник не призначений, а тому у відповідача не було можливості звернутися з відповідним поданням у встановленому порядку (а.с. 57,80).

На виконання вимог ч. 9 ст. 43 КЗпП України ухвалою суду від 25 березня 2016 року було зупинено провадження у справі та направлено звернення до профспілкового комітету ДП «Санаторій Озерний» для вирішення питання щодо надання згоди на звільнення позивача, однак ухвала не була виконана з вищезазначених причин.

В іншій спосіб виконати вимоги ч. 1 ст. 43 КЗпП України за таких обставин не вбачається можливим.

В обґрунтування своїх вимог апелянт, крім того, послався на те, що у відповідності до п. 4.10 Статуту ДП «Санаторій Озерний» заступники директора підприємства призначаються та звільняються з посади директором за попереднім погодженням Голови правління товариства «Укрпрофздоровниця», що не відбулося, а тому є підставою вважати його звільнення незаконним.

Судова колегія вважає такий висновок необґрунтованим, виходячи з наступного.

Закон та Статут ДП «Санаторій Озерний» не встановлюють певний порядок та процедуру попереднього погодження Головою правління товариства звільнення заступника директора підприємства, а тому в даному випадку факт затвердження Головою правління штатного розпису, в якому відсутня посада заступника директора з технічної частини, здійсненого 28 грудня 2015 року, тобто до звільнення позивача, свідчить про наявність такого попереднього погодження (а.с. 52,53).

Також судова колегія не погоджується з доводами апелянта про те, що наказ про його звільнення був виданий особою, яка не була вповноважена на вчинення таких дій.

Згідно наказу №238-В від 16.11.2015р. Голови правління ПАТ ЛОЗП України «Укрпрофздоровниця» директору ДП «Санаторій Озерний» ОСОБА_5 була надана щорічна відпустка з 23 листопада 2015 року по 25 грудня 2015 року.

На час відпустки ОСОБА_5 виконання його обовязків було покладено на начальника служби охорони праці ОСОБА_6 (а.с. 33).

Наказом Голови правління №58-к від 28.12.2015р. ОСОБА_5 звільнено з роботи за власним бажанням з 11 січня 2016 року.

Наказом директора ДП «Санаторій Озерний» №107/л від 28.12.2015р. призначено ОСОБА_4 з 12 січня 2016 року як особу, яка має право вчиняти будь-які дії від імені ДП «Санаторій Озерний» без довіреності, а звільнення позивача було здійснено 02 лютого 2016 року.

Інша особа, на яку у встановленому порядку було покладено виконання обовязків директора на час звільнення позивача не призначалася.

За таких обставин звільнення позивача було здійснено у відповідності до закону.

На підставі, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Санаторій Озерний» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофздоровниця», третя особа ОСОБА_4, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: