Справа № 728/2085/16-ц Провадження № 22-ц/795/2089/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Лобода Н. В. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Губар В.С., Скрипки А.А.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бахмацького районного суду від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виселення із житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Бахмацького районного суду від 28 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виселення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що спірний будинок є його особистою приватною власністю, відповідач відмовляється укласти договір найму житлового приміщення на встановлений строк та за плату.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не було надано доказів відмови відповідача укласти договір найму житла на запропонованих ним умовах та не доведено систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що унеможливлює для інших проживання з ним в одному будинку, що є необхідною умовою для застосування ст. 116 ЖК України.

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 28 вересня 2015 року.

Позивач ОСОБА_5 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Матеріалами справи підтверджено і це не заперечується самим позивачем, що відповідач був вселений в спірний будинок як член сім'ї позивача на підставі ст. 64 ЖК України, і після розлучення продовжує проживати в ньому.

Будь-якої угоди про порядок користування спірним будинком між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не укладено, що свідчить про законність користування останнім будинком нарівні з її власником.

Відповідно до статей 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власниками будинку не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначила як підставу для виселення відповідача із будинку - її відмову укласти письмовий договір найму житлового приміщення на встановлений строк та за плату.

Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач ОСОБА_5 не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції будь-яких доказів того, що він пропонував відповідачу ОСОБА_6 укласти договір найму, проте вона відмовилась.

Жодних безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач порушує правила статті 116 ЖК України, суду також не надано.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Доводи апелянта про те, що житловий будинок є його приватною власністю та що він має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони ґрунтуються на невірному розумінні апелянтами вимог закону, що регулюють спірні правовідносини.

Передбачені статтями 9, 156, 157 ЖК України обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності, оскільки припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім»ї права користування займаним житловим приміщенням.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. 1,2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. Такі обмеження прав власника передбачені нормами ст.ст. 156, 157 ЖК України.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованим висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: