АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9853/2016 Головуючий в 1 інстанції - Піхур О.В.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Качана В.Я.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 р. в справі за позовом ПАТ Банк «Контракт» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-особа: ЗАТ «Турбо Ексим Нафто-Газ Обладнання» про стягнення заборгованості,-

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника ОСОБА_1 та представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 р. задоволено позов ПАТ Банк «Контракт» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-особа: ЗАТ «Турбо Ексим Нафто-Газ Обладнання» про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованість ЗАТ «Турбо Ексим Нафто-Газ Обладнання» за кредитним договором у розмірі 2596469,44 грн. та судовий збір.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованість ЗАТ «Турбо Ексим Нафто- Газ Обладнання» за кредитним договором в розмірі 66400 грн., посилаючись на незаконність даного рішення, неповне з'ясував обставини справи, не належну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримав.

Представник позивача доводи скарги не визнав .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 10.12.2008 р. між позивачем та ЗАТ «Турбо Ексим Нафто-Газ Обладнання» був укладений договір № 095/2008 про відкриття кредитної лінії, згідно умов якого 3- особа отримала кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії з лімітом у сумі 1600 000,00 грн. під 25% річних, зі строком повернення 09.12.2009 р.

Вподальшому до кредитного договору неодноразово вносилися зміни, шляхом укладення додаткових угод, останньою з яких від 27.06.2013 p., було встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 1689 540,00 грн., зі строком повернення до 27.12.2013 р.

Боржник своїх зобов»язань за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим у нього станом на 22.12.2014 виникла заборгованість.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача станом на 22.12.2014 р. за кредитним договором становить 2596 469,44 грн., яка складається із основного боргу - 1689540 грн., заборгованості по процентам - 478785,99 грн., заборгованості по пені - 428143,45 грн.

3 метою забезпечення виконання 3-особою зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами були укладені окремі договори поруки від 02.04.2013 р., згідно яких відповідачі поручилися перед кредитором за виконання 3-особою взятих на себе зобов'язань. Цивільна відповідальність поручителів настає у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Згідно договорів поруки сторони домовились, що договір поруки діє до 29.12.2018 року або до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором кредиту.

Згідно п.3.6 договору про відкриття кредитної лінії № 095/2008, сторони встановили, що кредитор має право з власної ініціативи без погодження з позичальником самостійно змінювати черговість погашення заборгованості, що передбачена п. 3.9 цього договору.

Позивач та 3-особа також домовились, що згідно з п.3.7. кредитного договору, з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов'язань позичальником з погашення кредиту, плати за кредит та неустойки, позичальник доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з поточного рахунку НОМЕР_1, який відкрито позичальником, та направити на погашення заборгованості. У разі недостатності на вказаному рахунку коштів у валютізаборгованості, позичальник доручив здійснювати списання в іноземній валюті, еквівалентній сумі заборгованості.

Відповідачами в даній справі заява про застосування строків позовної давності не подавалась.

Виходячи з наявних у справі та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі визначеному позивачем, відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Апеляційна скарга в частині визначення суми заборгованості є недоведеною, суду не надано належних доказів та не наведено обґрунтованого розрахунку з якого можна було б встановити неправильне нарахування позивачем розміру заборгованості.

Посилання в скарзі на те, що боржник отримав лише два транші на загальну суму 66 400 грн. спростовуються випискою по рахунку ЗАТ «Тенго» а.с. 33, а також дослідженими в апеляційному суді меморіальними ордерами та виписками по рахунку, з яких вбачається, що боржник отримав кошти в зазначеному позивачем розмірі.

Посилання в скарзі на те, що решта заборгованості нарахована банком за відсотками по договору овердрафту. Не спростовує висновків суду з приводу існування заборгованості у третьої особи за умовами укладеного договору та додатків до нього за виконання якого поручились поручителі, відповідно до п.3.1.1. договорів поруки.

Суд також вірно встановив, що поручителі повинні нести солідарну відповідальність з боржником за кредитним договором.

Крім того, апеляційним судом перевірені доводи представника відповідача з приводу припинення поруки, у зв'язку зі збільшенням обсягу відповідальності боржника через збільшення суми ліміту кредитної лінії та встановлено, що порука поручителів не припинилась з огляду на положення п.1.1.3 договорів поруки,в відповідно до якого поручителі надали свою згоду на будь-яку зміну зобов'язань позичальника за договором кредиту в ма1йбутньому внаслідок чого буде збільшено обсяг відповідальності поручителя за цим договором, та погоджується із тим, що додаткової згоди поручителя на це не потребується.

Крім того судом встановлено, що обсяг відповідальності не збільшено так як відповідно до п.2.1.1 договору поруки поручителі поручились за повернення фактично отриманих коштів позичальником за договором кредиту з максимальним лімітом відповідальності в сумі 2 000 000 грн. в строк до 29 грудня 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи внаслідок укладення додаткових договорів, за вказаний ліміт та строки повернення сторони кредитного договору не виходили.

Також апеляційним судом встановлено, що порука не припинилась і на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України так як в договорі поруки передбачено, що порука діє до 29 грудня 2018 року.

Разом з тим викладаючи резолютивну частину заочного рішення, щодо солідарного стягнення заборгованості, суд не вірно застосував норми права.

Згідно з вимогами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи зі змісту указаної норми, поручитель відповідає перед кредитором солідарно лише із боржником, солідарний обов'язок поручителів виникає лише між особами, які спільно дали поруку.

У даному конкретному випадку кожен із поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поручилися за боржника - ЗАТ «Турбо Ексим НафтоГаз», окремо за укладеним між кредитором та кожним із поручителів окремо договором поруки ( а.с. 34-35, 36-37), тому відповідальність кожного із поручителів перед кредитором є солідарною лише із боржником. Солідарного обов'язку поручителів перед кредитором у даному випадку немає.

Однак суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги до поручителів, не звернув уваги на указані обставини та в порушення вимог ст. 554 ЦК України у резолютивній частині рішення вказав на солідарний обов'язок поручителів перед кредитором.

Відповідно до п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо не застосовано закон, який підлягав застосуванню (ч.2 ст. 309 ЦПК).

Оскільки за правилом ч. 3 ст. 303 ЦПК апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів підлягає зміні шляхом викладення резолютивної частин рішення у новій редакції відповідно до вимог параграфу третього глави 49 ЦК України, зокрема, ст. 554 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, який є солідарним боржником з ЗАТ «Турбо Ексим Нафто-Газ Обладнання» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт» заборгованість за кредитним договором № 095/2008 від 10 грудня 2008 року про відкриття кредитної лінії у розмірі 2596469 два мільйони п'ятсот дев'яносто шість тисяч чотириста шістдесят дев'ять грн.. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, яка є солідарним боржником з ЗАТ «Турбо Ексим Нафто-Газ Обладнання» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт» заборгованість за кредитним договором № 095/2008 від 10 грудня 2008 року про відкриття кредитної лінії у розмірі 2596469 два мільйони п'ятсот дев'яносто шість тисяч чотириста шістдесят дев'ять грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт» по 1827 грн. 00 коп. з кожного на відшкодування судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: