Ухвала

іменем україни

06 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Карпенко С.О.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргами ОСОБА_3 на дії державних виконавців та на дії державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_4, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії державних виконавців, в якій просила визнати дії начальника відділу державної виконавчої служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області (далі - ВДВС Липовецького РУЮ у Вінницькій області) щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2013 року; скасувати постанову начальника ВДВС Липовецького РУЮ у Вінницької області про скасування процесуального документа від 15 липня 2015 року щодо виконання виконавчого листа; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Липовецького РУЮ у Вінницькій області щодо відновлення виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом; скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Липовецького РУЮ у Вінницькій області про відновлення виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого листа.

Скаргу обґрунтовано тим, що виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Липовецьким районним судом Вінницької області, було закінчене 24 травня 2013 року на підставі ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із чим головним державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Незважаючи на це, 27 квітня 2015 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була визнана неправомірною та скасована ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року.

Зазначала, що 15 липня 2015 року начальник ВДВС Липовецького РУЮ Вінницької області виніс постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2013 року, а 20 липня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Липовецького РУЮ у Вінницькій області було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

Посилаючись на те, що такі дії начальника та старшого державного виконавця ВДВС Липовецького РУЮ Вінницької області є протиправними, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2013 року не була оскаржена у встановлений законом строк, просила скаргу задовольнити.

Крім того, в липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця ВДВС Липовецького РУЮ у Вінницькій області щодо винесення 22 липня 2015 року постанови про стягнення з неї штрафу в розмірі 510 грн та просила скасувати вказану постанову.

Скаргу мотивовано тим, що вказана постанова була винесена старшим державним виконавцем у період строку для добровільного виконання судового рішення. З цих же підстав заявник вважала неправомірними дії старшого державного виконавця щодо винесення ним 22 липня 2015 року постанови про стягнення виконавчого збору та просила її скасувати.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2016 року, у задоволенні скарг відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу про задоволення скарг, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 20 липня 2012 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю було задоволено, зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю позивача шляхом знесення самовільних прибудов, а саме: гаража (навісу), який прибудований до стіни частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Липовецького району Вінницької області, та тимчасових споруд з дерева зведених на межі, а саме: веранда розміром 1,90 м х 2,40 м, кладова розміром 2,0 м х 2,0 м, сарай для птиці та кладова для зберігання дров розміром 1,0 м х 2,60 м та хвіртки.

16 жовтня 2012 року ОСОБА_4 отримала виконавчий лист, який пред'явила до примусового виконання.

24 травня 2013 року головний державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

21 квітня 2015 року вказаний виконавчий лист ОСОБА_4 повторно пред'явила до виконання.

У зв'язку із чим, 27 квітня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Липовецького районного суду Вінницької області.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року вказану постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 квітня 2015 року було визнано неправомірною та скасовано. Вказана ухвала набрала законної сили 10 липня 2015 року.

15 липня 2015 року начальник ВДВС Липовецького РУЮ Вінницької області із посиланням на приписи ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про скасування процесуального документу, а саме: постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2013 року, якою він зобов'язав державного виконавця Марахович М.О. вчинити виконавчі дії у даному виконавчому провадженні у терміни передбачені чинним законодавством.

20 липня 2015 року старший державний ВДВС Липовецького РУЮ Вінницької області Марахович М.О., керуючись ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у встановлений строк винесла постанову про відновлення виконавчого провадження.

22 липня 2015 року старший державний виконавець Марахович М.О. винесла постанову, якою стягнула з боржника ОСОБА_6 штраф в розмірі 510 грн.

З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 16 січня 2013 року головним державним виконавцем Пасічником Ю.В. при примусовому виконанні виконавчого листа було винесено постанову, якою зобов'язано ОСОБА_3 сплатити штраф в розмірі 170 грн, а 14 травня 2013 року постанову про зобов'язання сплатити штраф в розмірі 340 грн. Вказані постанови не були скасовані.

22 липня 2015 року старший державний виконавець Марахович М.О., керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 1 020 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарг, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що рішення Липовецького районного суду Вінницької області фактично не виконане, а оскаржувані ОСОБА_3 дії державних виконавцем були спрямовані саме на забезпечення його належного виконання.

При цьому, судами зазначено, що постанови про звернення до виконання постанов про накладання штрафу та про стягнення виконавчого збору від 22 липня 2015 року були винесені старшим державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_3 не виконала в строк, встановлений для добровільного виконання рішення зобов'язального характеру, та не виконала постанови про накладання штрафу, які скасовані не були.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.

Статтею 83 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність дій начальника відділу ВДВС Липовецького РУЮ Вінницької області Ридзевського В.О. щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2013 року та дій старшого державного виконавця ВДВС Липовецького РУЮ Вінницької області Марахович М.О. щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження, оскільки такі дії державних виконавців спрямованні на виконання рішення суду та узгоджені з приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, за змістом ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про стягнення із боржника виконавчого збору приймається у разі невиконання боржником рішення зобов'язального характеру у строк встановлений для його самостійного виконання.

Судами встановлено, що боржник ОСОБА_3 не виконала рішення зобов'язального характеру в строк, встановлений для добровільного виконання, а отже є підстави для винесення постанови про стягнення із боржника виконавчого збору.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарг ОСОБА_3, оскільки дії державних виконавців під час винесення оскаржуваних постанов узгодженні з вимогами Закону України «Про виконавче провадження»

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

С.О.Карпенко

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська