Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/6681/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Лісовська О.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Кравець В.А., Желепи О.В.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Січ» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не вірно розтлумачено п. 5.2 Договору сторін про надання індивідуального банківського сейфа, не взяв до уваги, що цим пунктом договору встановлений обов'язок відповідача забезпечити недоторканність вмісту сейфу. Не взято до уваги показання свідка ОСОБА_4 та інші докази, які свідчать про те, що позивач зберігав у банківському сейфі саме таку суму грошових коштів, яка була викрадена із сейфу та яку він просив стягнути з відповідача. Суд не застосував норму закону, яку мав би застосувати, а саме ст. ст. 627, 629 ЦК України, про обов'язковість договору для виконання сторонами.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

24 грудня 2013 року сторонами - ПАТ "Банк Січ" та ОСОБА_1 був укладений Договір №116 на користування індивідуальним сейфом (а.с. 8- 10).

Згідно п. 1.1 Договору Банк надає, а наймач орендує індивідуальний сейф №24 в депозитному сховищі Банку для зберігання в ньому цінностей та документів на строк з 24 грудня 2013 року до 24 грудня 2014 року.

За п. 2.4.1 Договору Банк зобов'язався надавати наймачу індивідуальний сейф у належному стані та забезпечити умови для зберігання речей наймача.

Пунктом 2.4.4 Договору визначено, що Банк зобов'язується забезпечити неможливість відкриття сейфу без участі наймача, крім випадків, передбачених п. 2.3.4 цього Договору.

Згідно із п. 5.1 Договору сторони несуть відповідальність по своїх зобов'язаннях, що випливають з умов цього Договору згідно з чинним законодавством України та цим Договором.

Відповідно до п. 5.2 Договору Банк гарантує наймачу недоторканість вмісту сейфа третіми особами, крім випадків, передбачених цим Договором та чинним законодавством України. Банк не несе відповідальності за вміст сейфа, а також по зобов'язаннях Наймача перед третіми особами.

Відповідно до п. п. 1.2, 7.2, 10 Договору до його підписання Банк ознайомив позивача із Загальними умовами надання банківських та фінансових послуг фізичним особам, затвердженими рішенням Тарифного комітету Банку № 1а від 01 липня 2011 року; Правилами користування індивідуальним сейфом, Тарифами, і підтвердженням цього є підпис позивача у Договорі, яким він засвідчив, що повністю ознайомився із усіма положеннями зазначених нормативних актів, повністю розуміє їх зміст та беззастережно погоджується з ними.

02 грудня 2014 року сторонами був укладений Договір про внесення змін до Договору №116, відповідно до якого договір на користування індивідуальним сейфом було пролонговано до 24 грудня 2015 року включно.

03 серпня 2015 року о 13-00 год. позивач ОСОБА_1 у приміщенні депозитарію Банку "Січ", що знаходиться по вул. Р.Окіпної, 8, у м. Києві, виявив, що грошові кошти, що ним зберігалися у сейфі, зникли, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відповідного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 24).

На даний час Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винні особи не встановлені.

На підтвердження походження грошових коштів у сумі 92000, 00 Євро позивачем надано суду Договір банківського вкладу (депозиту) від 25 грудня 2012 року, укладений позивачем з ПАТ «Банк Руский Стандарт», за пунктом 1.3. якого початкова сума вкладу складає 91730, 00 Євро, Заяву на видачу готівки №6652997 від 25 грудня 2013 року, підписану позивачем, представником та касиром вказаного банку, за якою банк видав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 92 408, 55 Євро.

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він за укладеним сторонами 24 грудня 2013 року Договором на користування індивідуальним сейфом прийняв в оренду індивідуальний сейф №24 у депозитному сховищі Банку для зберігання в ньому цінностей та документів. Позивач зберігав у сейфі грошові кошти у розмірі 92 000, 00 Євро, 5 850, 00 доларів США та 21 5000, 00 грн., загальна сума цих коштів за курсом НБУ становить 2 624 406, 50 грн. 03 серпня 2015 року о 13-00 год. у приміщенні депозитарію ПАТ "Банк Січ" за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 8, позивач виявив, що невстановлена особа таємно заволоділа належними йому грошовими коштами у зазначеному розмірі. Повідомлення про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за даним фактом здійснюється досудове розслідування. У результаті неналежного виконання Банком умов Договору від 24 грудня 2013 року позивач зазнав матеріальних збитків, оскільки Банк не забезпечив належні умови для зберігання речей та не забезпечив неможливість відкриття сейфу без участі наймача. Також позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 100 000, 00 грн. Просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача матеріальні збитки у загальному розмірі 2 624 406, 50 грн., у відшкодування моральної шкодиі 100 000, 00 грн.

Відповідач позов не визнав, його представник посилався на те, що за договором, укладеним між сторонами, Банк надав в оренду позивачу індивідуальний сейф в депозитному сховищі для зберігання цінностей та документів на строк до 24 грудня 2015 року. За умовами договору документи та цінності на зберігання Банк не приймав від позивача за описом, а тільки надав останньому у тимчасове платне користування (оренду) конкретно визначений сейф в приміщенні сховища Банку. Протягом часу користування сейфом у позивача не було претензій до Банку щодо неналежного виконання умов Договору. Також зазначав, що позивачем не доведено факт зберігання у сейфі саме тієї суми грошових коштів, що зазначається ним у позові.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає встановленим обставинам справи, умовам договору сторін та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності фактичним обставинам справи висновків суду про те, що відповідач відповідно до 5.2 договору сторін не несе відповідальності перед позивачем за вміст сейфу, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Мотивуючи свій висновок про те, що відсутні підстави для покладення на відповідача зобов'язання відшкодувати збитки, завдані позивачу внаслідок зникнення з індивідуального банківського сейфу грошових коштів, суд виходив з того, що сторонами був укладений договір про надання індивідуального сейфу у користування - оренду (п.1.1 договору), умовами договору відповідальність банку за вміст сейфу передбачена не була, оскільки договір не містить умов про те, що банк приймає від користувача (орендаря) сейфом цінності, контролює їх поміщення у сейф та одержання їх із сейфа. При цьому суд вірно виходив з умов договору та положень ст. ст. 970, 971 ЦК України, якими визначено, що між банком і клієнтом банку можуть укладатися два типи договорів про надання індивідуального банківського сейфу - 1) договір про надання індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, за яким банк приймає цінності від клієнта, контролює поміщення їх у сейф і одержання їх із сейфа (ст. 970), отже несе відповідальність за вміст сейфа, 2) договір про надання індивідуального банківського сейфа, що не охороняється банком, за яким банк не несе відповідальності за вміст сейфу, оскільки не приймає цінності від клієнта, не контролює поміщення та одержання клієнтом цінностей (ст. 971).

Пункт 5.2. договору, на яких посилається представник позивача в скарзі, також не містить умов, які б встановлювали відповідальність банку за вміст сейфу, а навпаки, у цьому пункті зазначено: «банк не несе відповідальності за вміст сейфа, а також по зобов'язаннях Наймача перед третіми особами».

Посилання в скарзі на те, що суд не дав належної оцінки наданим позивачем доказам, в тому числі і показанням свідка ОСОБА_4, якими підтверджується розмір суми грошових коштів, що були поміщені позивачем в індивідуальний сейф, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки судом встановлено, що за умовами договору сторін банк не приймав від позивача грошові кошти, не контролював, і не мав цього робити, кошти які позивач поміщував у сейф та брав з сейфу, і відповідальності за вміст сейфу, незалежно від суми грошових коштів, які знаходились у сейфі, банк не несе.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: