АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Єлізаренко І.А., Лаченкової О.В.

При секретарі Сахарову Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про визнання відповіді неправомірною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ "Дніпрогаз" про визнання відповіді неправомірною, зобовязання вчинити певні дії визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору та ненадання останнім суду доказів на підтвердження доводів позовної заяви.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ПАТ "Дніпрогаз", та просив визнати неправомірною відповідь відповідача на його заяву-претензію та зобовязати розглянути його заяву-претензію належним чином(а.с. 2).

27 липня 2016 року судом було постановлено ухвалу про залишення вказаної позовної заяви без руху у звязку з несплатою судового збору та не наданням доказів підтверджуючих наявність порушеного права позивача. Надано час для усунення вказаних в ухвалі недоліків(а.с.3).

22 серпня 2016 року на виконання ухвали суду від 27 липня 2016 року ОСОБА_2 було подано заяву про звільнення від сплати судового збору (а.с.7).

05 вересня 2016 року судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про відстрочення сплати судового збору (а.с.8).

Таким чином, питання про звільнення позивача від сплати судового збору судом вирішено не було.

05 вересня 2016 року постановлено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу як неподаної(а.с.9).

Як розяснено у п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при визначенні осіб, які звільняються від сплати судового збору, судам необхідно враховувати положення спеціальних законів, які регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів" від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

З урахуванням того, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду саме як споживач послуг з газопостачання ПАТ "Дніпрогаз", висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення останнього від сплати судового збору є передчасним.

Стосовно висновків суду першої інстанції про повернення позову у звязку з не наданням доказів на підтвердження доводів позовної заяви слід зазначити, що Главою 2 ЦПК України врегульовані питання повязані з вимогами до позовної заяви та з етапами розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, між іншим, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та перелік доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як розяснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обовязок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви також є безпідставним, так як відсутність доказів, вказуючих на вину відповідача не є підставою для повернення позовної заяви.

Вирішуючи питання, суд не звернув уваги на те, що ним фактично не було вирішено клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, відмовивши ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору, суд не надав йому строку для усунення недоліків, копію такої ухвали позивачу не направив, належним чином не перевірив чи звільняється позивач від сплати судового збору та помилково дійшов висновку про необхідність повернення позову апелянту.

Враховуючи викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, бо не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий:

Суддi: