Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2016 Справа №607/11920/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Воробель Н.П.,

при секретарі Зубко О.Я.,

за участю прокурора Галас Н.В.,

представника лікувального закладу лікаря Гач М.П.,

законного представника ОСОБА_2,

особи, що якої розглядається питання ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Гач Мирослави Павлівни про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3,-

встановив:

до суду 24 жовтня 2016 року надійшла заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (Тернопільська ОККПЛ) Гач М.П. про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку, з підстав того, що 21 жовтня 2016 року він був госпіталізований у вказаний психіатричний заклад; страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. До заяви додано висновок лікарів-психіатрів про необхідність такої госпіталізації ОСОБА_3

У судовому засіданні лікар-психіатр Гач М.П., яка одночасно за дорученням представляла Тернопільську ОККПЛ, заяву підтримала, пояснила, що ОСОБА_3 хворіє на органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Ця хвороба є тяжким психічним захворюванням. Викликаний цим захворюванням психічний розлад у ОСОБА_3 зумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, він не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар, у зв'язку з чим просить суд задовольнити заяву.

Прокурор Галас Н.В. заяву про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 підтримав та вказав, що не заперечує проти її задоволення.

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала думку лікаря - психіатра, просила лікувати сина і пояснила, що він дуже агресивний до неї та її дочки - його сестри. Вони його остерігаються та побоюються негативних наслідків від поведінки останнього, позаяк у раптових припадках агресії він намагається їх побити, хоча вони його жодним чином не провокують. З дому не виходить, з 24 серпня 2016 року не приймає препарати, котрі призначені лікарем, не спить, дуже багато палить. Також пояснила, що не зверталась до правоохоронних органів з приводу поведінки сина, оскільки це іде у розріз з її уявленнями про стосунки матері та дитини.

ОСОБА_3 у судовому засіданні проти своєї госпіталізації заперечив, оскільки вважає себе здоровим. Вказує, що питання його здоров'я виключно його справа. Також пояснив, що конфлікти, про які зазначає мати, справді мають місце, однак чому це відбувається йому невідомо. Пригадує, що лікувався в 2006 - 2008 роках.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

21 жовтня 2016 року о 13 год. 30 хв. в Тернопільську ОККПЛ поступив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1. При особистому огляді останнього лікарем-психіатром амбулаторного-поліклінічного відділення Тернопільської ОККПЛ було зроблено висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для цього висновку є відомості про поведінку ОСОБА_3, які надійшли від матері - ОСОБА_2 Згода на госпіталізацію ОСОБА_3 відсутня у зв'язку з його відмовою від запропонованої госпіталізації.

Вказане було підтверджено і висновком комісії у складі чотирьох лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПЛ, де зазначено, що ОСОБА_3 з 2004 року страждає органічним маячним (шизофреноподібним) розладом. Останній раз лікувався та був виписаний із стаціонару в липні 2016 року. З серпня 2016 року стан пацієнта погіршився, відмовився приймати ліки, все частіше проявляє агресію до матері та сестри, безпричинно конфліктує з ними, провокував сварки. Останній тиждень-півтора став виражено напруженим, злобним, дуже багато курив (блок сигарет з 2 дні), практично не спав, кілька разів вдарив матір та сестру, міг викинути їжу ними приготовану, заставляв їх ходити ввечері за сигаретами. Рідні змушені лягати спати одягненими, оскільки в будь-який час могли опинитись на вулиці. На час огляду в свідомості. Орієнтований достатньо. Вербальному контакту доступний, проте в розмові підозрілий, насторожений, відсторонений, відповідає коротко, неохоче, із затримкою, часто не хоче давати чіткої відповіді, відходить від запитання. На обстеження та лікування в психіатричному стаціонарі не погоджується. Стверджує: «це мамі треба лікуватись, подивіться на неї, а я здоровий і не потребую вашої допомоги». Мислення в деякій мірі в'язке, ригідне, схильне до зісковзування, резонерства, відмічаються окремі ідеї відношення, стосунку. В розмові легко дратується афектується, говорить голосно. Інструкції медичного персоналу не виконує. Критика до свого стану хвороблива.

Усвідомлена згода ОСОБА_3 на госпіталізацію та лікування - відсутня.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

За вказаних обставин справи суд вважає, що заяву лікаря-психіатра ОККПЛ Гач М.П. про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_3 слід задовольнити, оскільки останній страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, тому останнього слід госпіталізувати в примусовому порядку для обстеження та лікування в умовах стаціонару Тернопільської ОККПЛ.

Окрім вказаного вище, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

частиною 4 ст. 234 ЦПК України передбачено, що справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку здійснюється судом за участі двох народних засідателів. Однак така юридична конструкція не передбачена Конституцією України, позаяк згідно ст. 127 Основного закону, правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних. Зважаючи на те, що норми Конституції України мають пряму дію і вищу юридичну силу перед ЦПК України, саме вони підлягають застосуванню судом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 127 Конституції України, ст.ст. 60, 212, 234, 279-282, 294 ЦПК України, ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

вирішив:

заяву - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, в примусовому порядку у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного обстеження та лікування.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяН. П. Воробель