Справа №2/408/1558/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року смт.Быловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого- судді Карягіної В.А.

при секретарі Сахаровій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Біловодськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,3-ї особи- Біловодський районний сектор ДМС України у Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , в якому відповідач зареєстрована, але після укладання договору купівлі-продажу даного будинку переїхала на інше місце проживання, порушивши умови договору п.4.2. про зняття з обліку до 29 липня 20916 року. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житлом .

В судовому засіданні позивач присутнім не був, в заяві звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності,

Відповідач в судове засідання не з*явилася, надала заяву, в якій вказала про визнання позову в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності.

Представник 3-ї особи до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові докази ,суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник майна має право володіти, користуватись та розпоряджатися ним на свій розсуд

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім*ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

З наданих до позову письмових доказів видно, що за договором купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладеного 29.04.2016 року між ОСОБА_2(продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем) приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області ,внесеного до реєстру за номером227, спірний будинок став власністю позивача.

Згідно п.4.2. даного договору, покупцем посвідчений договір , так як ОСОБА_2 повинна знятися з реєстрації не пізніше 29 липня 2016 року.

Оскільки позивач придбав даний будинок для власного,особистого проживання та проживання членів його родини, а відповідач до часу звернення до суду з даним позовом не виконала умови договору, не знялася з реєстрації за даною адресо, позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісті відсутньою або оголошення її померлою. Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що підставою для зняття з реєстрації з місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення її права користування житловим приміщенням, а отже покладення такого обов'язку додатково не є доцільним.

Зі змісту вище вказаних норм закону вбачається, що право користування житлом членами сім*ї його власника, прямо пов*язано із наявністю у останнього права власності на житло, і припиняється у разі переходу права власності до іншої особи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме, будинком АДРЕСА_1 , який є власністю ОСОБА_1

На підставі вимог ст.. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем при зверненні з даним позовом до суду, в сумі 551,20грн..

Керуючись викладеним, ст.. 10,11.62, 88,212-215 ЦПК України, ст..319,391,405 Закону України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн 20 коп.

Колпію рішення направити сторонам для відома.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги через Біловодський райсуд у 10-денний термін із дня його проголошення,сторонам- в той же термін з часу отримання ними копії рішення .

Суддя В.А.Карягіна