Справа № 345/4321/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1999/2016
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника стягувача - ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 19 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року державний виконавець ВДВС Калуського МУЮ звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, посилаючись на те, що на виконанні ВДВС перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 боргу, а боржниця має можливість та намір виїхати за кордон до мами.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 19 травня 2014 року подання задоволено, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4.

На зазначену ухвалу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи її незаконною та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено право апелянта на захист, оскільки не було повідомлено про слухання даної справи та не направлено копію ухвали. Вказує, що із долучених документів не вбачається, що вона ухиляється від виконання зобов'язання. Суд дане питання не дослідив, а лише вважав достатньою підставою не виконання боржником зобов'язання.

Вважає, що таке обмеження позбавить її заробити кошти в іншій країні та виконати зобов'язання.

З цих підстав, ухвалу суду першої інстанції апелянт просить скасувати, а в задоволенні подання - відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник стягувача доводи апеляційної скарги заперечив.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення представника стягувача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що остання має не виконане договірне зобов'язання, за яким рішенням суду стягнуто кошти, а тому невжиття даних заходів може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 28544 боргу та 285,44грн. судового збору. Згідно цього рішення судом видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у ВДВС Калуського МУЮ.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в апеляційній скарзі зазначено по-батькові апелянта «Толібзонівна», однак в ухвалі суду вказано «Анатоліївна». На виконання ухвали апеляційного суду про усунення недоліків, представником апелянта вказано, що апелянт ОСОБА_3 та сторона у справі - ОСОБА_4 є одна й та ж особа, а в оскарженій ухвалі суду допущена помилка. Судом першої інстанції дане питання не досліджувалось, оскільки розгляд справи проводився без участі сторін.

Крім цього, діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В ухвалі судом першої інстанції не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилялася від зобов'язання, покладеного на неї судовим рішенням. Зазначені доводи також відсутні і в матеріалах справи. Матеріали виконавчого провадження судом першої інстанції не досліджувались.

Згідно з ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за участю державного виконавця.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за відсутності державного виконавця не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду, надавши відповідні матеріали виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні та ухилення боржника від виконання судового рішення. Однак подання розглянуто за відсутності державного виконавця.

Відповідно до положень ч.3 ст.312 ЦПК апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення, розглянувши подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без участі державного виконавця та не встановивши правильне прізвище, імя, по-батькові боржника.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог закону, не може залишатися в силі та в порядку п.3 ч.1 ст.112 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 19 травня 2014 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта