У х в а л а

28 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, стягнення інфляційних втрат,

в с т а н о в и л а :

Ленінський районний суд м. Харкова рішенням від 4 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 23 тис. 458 грн 16 коп. майнової шкоди та 5 тис. грн моральної шкоди, а також 4 тис. 600 грн витрат на правову допомогу, 234 грн 58 коп. судового збору при зверненні до суду та 121 грн 80 коп. судового збору на забезпечення позову; в іншій частині позову відмовив.

Апеляційний суд Харківської області 25 травня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення 23 тис. 458 грн 16 коп. майнової шкоди та 234 грн 58 коп. судового збору скасував й ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 45 тис. 112 грн 59 коп. майнової шкоди та 451 грн 12 коп. судових витрат; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилила, рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2016 року скасувала, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2016 року залишила в силі.

13 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норми матеріального права, зокрема статті 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 і 28 січня, 2 березня та 16 листопада 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано зазначену норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 26 жовтня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим в ухвалах суду касаційної інстанції, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 20 січня 2016 року касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з їх висновками про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) позивачу завдано майнової та моральної шкоди, яка була стягнена з відповідача з урахуванням положень статті 1194 ЦК України, зокрема стягнено з останнього 49 тис. 500 грн страхового відшкодування у межах страхового ліміту, 2 тис. 500 грн витрат на правову допомогу, 44 тис. 231 грн 32 коп. різниці між фактичним розміром шкоди та 2 тис. грн моральної шкоди, 240 грн витрат, пов'язаних з оплатою евакуатора та 2 тис. 500 грн витрат на правову допомогу;

- в ухвалі від 28 січня 2016 року касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з їх висновками щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданих внаслідок ДТП збитків у розмірі 82 тис. 232 грн, що складає різницю між фактично понесеними витратами на ремонт пошкодженого з вини відповідача належного майна та розміром отриманого страхового відшкодування, встановленого статтею 1194 ЦК України;

- в ухвалі від 2 березня 2016 року касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, виходив з того, що відповідачка, яка керувала забезпеченим транспортним засобом і з вини якої сталася ДТП, внаслідок чого пошкоджено автомобіль позивача, зобов'язана сплатити останньому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у зв'язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди;

- в ухвалі від 16 листопада 2016 року касаційний суд, залишивши в силі рішення суду апеляційної інстанції, виходив з положень статті 1194 ЦК України та принципу повного відшкодування потерпілому шкоди; крім того, указав на те, що суд апеляційної інстанції оцінив докази, якими позивач підтверджував вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, стягнення інфляційних втрат за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко