АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Коренюк А.М.
№ 22-ц/796/9396/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа №753/3852/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. про визнання заповіту недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд не повністю дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку, що зазначені в заяві обставини не є нововиявленими.

Вказує на те, що судом не було повно досліджено матеріали надані відповідачем, а також не було допитано свідків, які б могли підтвердити нововиявлені обставини.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності осіб, які не з'явились.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним заповіт від 06.04.2007 року, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1

Ухвалою Верховного Суду України від 01.07.2015 року у допуску справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. про визнання заповіту недійсним, до провадження Верховного Суду України відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Згідно з ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановления ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами представник відповідача ОСОБА_1 зазначав, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення керувався висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, що в свою чергу, ґрунтується на відомостях медичної картки ОСОБА_5 де зазначено, що вона страждала психічним захворюванням. Однак, під час розслідування слідчим відділом Дарницького управління поліції ГУ НП України в м. Києві кримінального провадження № 0000378 від 18.12.2014 року йому стали відомі нововиявлені обставини, які мають істотне значення для справи, оскільки ставлять під сумнів відомості, на яких ґрунтується експертиза.

Вказував, що дані відомості стали відомі йому із відповіді головного лікаря Васильківської ЦРЛ на запит слідчого про надання інформації від 22.09.2015 року № 47/20607 де зазначено, що даних про те, що амбулаторна картка ОСОБА_5 в період з 2005 року по теперішній час видавалась на руки іншим особам крім ОСОБА_5 не виявлено;зазначеної амбулаторної картки на даний момент ні в реєстратурі Васильківської поліклініки, ні в реєстратурі Калинівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ ВРР «ВРЦПМСД» немає, а документів, які підтверджують той факт, що син ОСОБА_5 ОСОБА_3 витребовував та отримував амбулаторну картку своєї матері з Васильківської ЦРЛ або Калинівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ ВРР «ВРЦПМСД» не виявлено.

Зазначав, що вказані обставини ставлять під сумнів висновок експерта та достовірність обставин встановлених Дарницьким районним судом м. Києва в рішенні від 04.06.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника будуються на припущенні і неналежних доказах, та при наявності яких на наслідки прийнятого рішення останні не вплинули б.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судом встановлено, що в заяві представника відповідача ОСОБА_1 не наведені встановлені законом обставини (ст. 361 ЦПК України), на підставі яких може бути переглянуто рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як на доказ, яким спростовується висновок експерта, заявник посилається на лист головного лікаря Васильківської ЦРЛ на запит слідчого про надання інформації від 22.09.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що наявність вищевказаного листа не спростовує факти, покладені в основу судового рішення від 04.06.2014 року та те, що зазначені в заяві обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядалося.

Посилання апелянта на те, що в медичній установі не виявлено відомостей щодо видачі медичної картки ОСОБА_5 іншим особам, окрім ОСОБА_5 не спростовують того факту, що остання перебувала на лікуванні та мала стійке хронічне психічне захворювання, як це було встановлено експертним дослідженням.

Слід зазначити, що висновок судово-психіатричної експертизи, це комплексне дослідження яке ґрунтувалось на аналізі та співставленні даних медичної документації, показів свідків та матеріалів справи. Вказані заявником обставини не дають підстав вважати висновок експерта неправильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не мотивовано та не обґрунтовано чому отримані під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000378 документи є неналежними доказами, а також те, що суд не в повній мірі дослідив надані матеріали надані ОСОБА_1, дав невірну оцінку доказам, не допитав свідків колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при постановленні ухвали відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні Європейського Суду з прав людини від 09.06.2011 року, яке набуло статусу остаточного 09.09.2011 року у справі «Желтяков проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

До такого ж висновку дійшов Європейський Суд з прав людини і в рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України».

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказані заявником обставини для перегляду рішення за нововиявленими обставинами не є нововиявленими та дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

В порядку п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: