Справа № 496/3681/16-ц
Провадження № 2/496/1900/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді Трушиної О.І.

при секретарі Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, в якому вони знаходяться з 2002 року, а також вирішити питання щодо стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя. Їх подальше спільне проживання неможливе, а постійні сварки приводять до порушення душевного та психічного стану як їхнього, так і неповнолітньої доньки. Вони не проживають однією сімєю та спільне господарство не ведуть з вересня 2016 року. Подружні стосунки не підтримують вже рік. На примирення не згоден. При таких обставинах ОСОБА_1 вважає, що його шлюб з ОСОБА_2 носить формальний характер і підлягає розірванню. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою. Він, як батько дитини, не відмовляється від обовязку сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки та згоден сплачувати на її утримання 1000 грн. щомісяця, а тому просить суд вирішити питання щодо стягнення з нього аліментів.

Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснив, що вони з відповідачкою не проживають однією сімєю та не ведуть спільне господарство, на примирення не згоден. Після перерви і надання строку на примирення відповідач до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій вказав, що наполягає на задоволенні позовних вимог і просить справу розглянути у його відсутність.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали. При цьому пояснили, що вона не згодна на розірвання шлюбу з позивачем. Протягом строку, встановленого судом, примирення між ними не відбулося, однак вона бажає зберегти сімю та вимагає особистої участі позивача у судовому засіданні, так як вважає, що розірвати з нею шлюб позивача змусили його родичі, з якими у неї склалися неприязні стосунки.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 28 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 25, згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 34).

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю та спільне господарство не ведуть з вересня 2016 року, подружні стосунки не підтримують, позивач у судовому засіданні категорично наполягав на розірванні шлюбу.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Сторонам по справі ухвалою суду від 28 листопада 2016 року був наданий строк на примирення на один місяць, але протягом вказаного часу примирення між ними не відбулося.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер і підлягає розірванню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про вирішення питання щодо стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням зазначених норм законодавства, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, у даних позовних вимогах не наведено як субєктивного права, за захистом якого звернувся позивач, так і характеру його порушення, тобто спосіб захисту цивільного права обраний позивачем є таким, що не передбачено вимогами закону, а тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 28 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 25 розірвати.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: ОСОБА_4