Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2016 Справа №607/7546/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Берегуляка Ф.Г.

народних засідателів: Тлумацького С.М., Лебідь І.З.

з участю секретаря: Осів І.В.

та прокурора: Романенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву лікаря- психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку,-

в с т а н о в и в:

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2, посилаючись на те, що останній 13.07.2016 року поступив у приймальне відділення ТОККПНЛ у зв»язку із погіршенням його психічного стану. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_2 страждає психічним розладом-важка розумова відсталість, синдром емоційно вольової нестійкості, є інвалідом 1 групи Б довічно, рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.02.2013 року визнаний недієздатним, а тому потребує примусової госпіталізації до 7-го психіатричного відділення ТОККПНЛ.

У судовому засіданні представник заявника та лікуючий лікар ОСОБА_1 заяву підтримала та просить її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2 підтримала.

Законний представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення заяви і вважає, що його брату ОСОБА_2 слід надати психіатричну допомогу у примусовому порядку у зв»язку із погіршенням його психічного стану.

Заслухавши пояснення представника лікувального закладу та лікуючого лікаря, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель с. Нижчі Луб»янки, Збаразького району Тернопільської області 13.07.2016 року був госпіталізований у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню лікарем-психіатром ОСОБА_4 у зв»язку із наявністю у нього важкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість задовольняти основні життєві потреби.

Підставою для огляду були відомості про поведінку ОСОБА_2, які надійшли від його законного представника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 змінився в поведінці, вночі погано спить, викрикує, неспокійний, метушливий, чіпляється до перехожих, бігає по селу, на зауваження брата не реагує, йде з дому у невідомому напрямку, став злостивим, дратівливим, побив вдома вікна.

На підставі цих відомостей 13.07.2016 року у приймальному відділенні ТОККПНЛ ОСОБА_2 був оглянутий лікарем-психітаром ОСОБА_4 та комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні у складі голови комісії ОСОБА_5, в/о зав. відділенням та лікуючого лікаря ОСОБА_1, яка прийшла до висновку про необхідність його примусової госпіталізації у стаціонар ТОККПНЛ без його згоди у зв»язку із його психічним станом.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з дитинства страждає важкою розумовою відсталістю, синдром емоційно вольової нестійкості, визнаний інвалідом 1 групи Б довічно та недієздатним, починаючи з дитячого віку постійно лікувався в умовах ТОККПНЛ.

На даний час психічний стан ОСОБА_2 значно погіршився, останній перебуває у свідомості, однак мовному контакту важкодоступний, на поставлені запитання відповідає вибірково, не по суті. Не розуміє зміст звернених до нього запитань, дезорієнтований, увага не стійка. Завдання на узагальнення та виключення не виконує, відмічається зниження в інтелектуально-мнестичній сфері, вольові процеси ослаблені, емоційно неврівноважений, нестійкий, легко збудливий, схильний до афективних та імпульсивних реакцій, інструкції не виконує. Психомоторно розгальмований, неспокійний, метушливий, постійно поривається кудись іти, немає усвідомлення та критики до своїх вчинків, до госпіталізації байдужий.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Відповідно до ст.14 вказаного Закону особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що госпіталізація ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15, 234, 235, 281, 282, 294 ЦПК України, ст.ст.14, 16 Закону України Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2»янки, Збаразького району Тернопільської області до 7-го психіатричного відділення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні в примусовому порядку.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий

Народні засідателі: Тлумацький С.М.

ОСОБА_6