Справа № 460/5788/16-ц
Провадження №6/460/405/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

за участю секретаря Чорній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яворові подання державного виконавця Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

встановив:

Державний виконавець Яворівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, покликаючись на те, що в них на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови №3357/20918/16 від 07.09.2016року виданої Львівською митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 8500 грн

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути подання на підставі наявних документів.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у поданні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1997 року) кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що на виконанні у Яворівському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови №3357/20918/16 від 07.09.2016року виданої Львівською митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 8500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", які спрямовані на виконання рішення суду. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема виїжджав за межі України з метою ухилення від зобовязання або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Державний виконавець не довів факту належного повідомлення боржника про необхідність явки у відділ державної виконавчої служби з приводу виконавчого документу, що перебуває у виконавчому провадженні. Наявність виклику державного виконавця адресованого боржнику, відповіді Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, відповіді УПФ у Яворівському районі, не є доказами які підтверджують ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Державний виконавець не надала суду беззаперечних доказів того, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а також обов'язків, встановлених ч.5 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження".

Норми п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» передбачають, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 має закордонний паспорт та виїжджає за межі України і відповідно, може виїхати за межі України з метою ухилитися від виконання покладених на неї судовим рішенням грошових зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано та не підтверджено доказами необхідності застосування до боржника ОСОБА_1 обмеження конституційних прав, а саме - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а також не доведено те, що боржник має намір виїхати за кордон з метою ухилення від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.33 Конституції України, Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 10, 14, 60, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання державного виконавця Яворівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя