Справа № 415/4706/16-ц
Провадження № 2/415/2102/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08.12.16 р. Лисичанський міський суд Луганської області
у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.
при секретарі Тимофієвої О.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1, представника опіка та піклування виконавчого комітету Лисичанської міської ради Кокорєвої Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,
У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спору між сторонами щодо місця проживання дитини у сторін не виникало. ОСОБА_3 01.03.2016року уклала шлюб із громадянином США ОСОБА_8. Позивачка має намір виїхати з сином на постійне місце проживання за кордон до США. Однак місце перебування відповідача є м.Алчевськ Луганської області, в зв'язку з чим отримати від нього нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон не видається можливим. Під час останьої поїздки ОСОБА_5 до зони АТО у м.Алчевськ до своєї бабусі, яка є матірю позивачки, ОСОБА_7, у червні 2015року вже набрав чинності порядок контролю за переміщенними особами, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Згідно п.п.5.1.2 пункту 5.1 Розділу 5 порядку виїзд з непідконтрольної теріторії громадян України, які не досягли 16річного віку здійснюється за умови придявлення свідоцтва про народження дитини, буд якого документа, визначеного ст.5 Закону України «Про громадянство України», або ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» особи(осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з непідконтрольної території, та дозволом фізичної особи. Згідно з положенням ч.3 ст.313 УК України фізична особа, яка не досягла 16років, має право на виїзд за межі України лише зі згоди батьків і в їх супроводі або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Неоднократні спроби позивачки домовитись з відповідачем про надання дозволу на виїзд дитини з зоно АТО та виїзд до США не мають позитивного вирішення.
Вказані обставини суперечать інтересам дитини та перешкоджають його всебічному та гармонійному розвитку, порушують право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості.
Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд надати дозвіл на неодноразовий виїзд та в'їзд з непідконтрольної території України - м.Алчевськ Луганської області на контрольовану територію України малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року у супроводі матері, ОСОБА_3 або ОСОБА_7 без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_4 Надати дозвіл неповнолітньій дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, уродженцю м. Алчевська Луганської області на виїзд на постійне місце проживання у супроводі його матері, ОСОБА_3, за кордон до Сполучених Штатів Америки, та на оформлення йому усіх необхідних проїзних документів без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_4.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась з поважної причини, у звязку з народженням другої дитину та знаходиться у пологовому будинку м.Київ, просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, протии ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник позивача, ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, наддав аналогічні почснення, викладеним в уточнені позовні заяві та доповним наступними поясненнями. Позивачка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 у пологовому будинку м.Київ народила хлопчика, батьками якого є ОСОБА_3 та грормадянин США ОСОБА_8 На даний час чоловік позивачки. ОСОБА_8 направив документи на оформлення дозволу та виїзд дружини, ОСОБА_8 та її неповнолітнього сина, ОСОБА_5 до США. ОСОБА_5 буде в США забеспечений всім необхідним, зможе достойно житии та навчатися. Батько дитини, ОСОБА_4 неінтересується долею дитини, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги. З часу тимчасового знаходження дитини з бабусею в м.Алчевськ з 2015року батько жодного разу не спілкувався з дитиною. На неодноразові звернення позивачки до ОСОБА_4 з проханням надати дозвіл на виїзд дитини з зони АТО та з країни останній не проявив ні якого інтересу, все залишив на розсуд матері. Просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Лисичанської міської ради Кокорєвої Ю.С. позовні вимоги позивача визнала, просить їх задовольнити, оскыльки вони відповідають інтересам неповнолітнього ОСОБА_9
З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПКУкраїни.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, так як
мається достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін.
Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.(а.с.7).
22 жовтня 2009 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданного відділом ДРАЦС Алчевського міського управління юстиції в Луганській області (актовий запис № 361.) (а.с.5).
Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб від 07.03.2016 року, що буво видано Центральним відділом ДРАЦС Головного територіального управління у м. Києві, вбачається, що позивачка ОСОБА_9 одружена із громадянином США ОСОБА_8 (запис про укладення шлюбу № 318 (а.с. 6).
Як було встановленно в судовому засіданні на початку літка 2015року ОСОБА_5 поїхав на літні канікули погостити до бабусі, матері позивачки, ОСОБА_7 і до теперішнього часу не може повернутися до матері в м.Київ, так як з у червні 2015року вже набрав чинності порядок контролю за переміщенними особами, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженний наказом Першого заступника керівникаАнтитерористичного центру при Службі безпеки України від 12.06.2015року № 415ог.
Відповідно до Довідки від 15 11.2016 року ОСОБА_5 навчається в 3-а классі ГБОУ ЛНР «Алчевський інформаційно-технологичної гімназії».
На теперішній час позивачка не має змоги вивезти сина без згоди датька з зони АТО.
Починаючи з червня 2015 року та по час розгляду справи у суді позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина зони АТО до Києва, але батько дитини - ОСОБА_4 безпідставно не дає згоди на його виїзд за межі зони АТО тим самим ігноруючи інтереси самої дитини.
Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити належний рівинь розвитку дитини.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Суд вважає, що відмова батька у наданні необхідного дозволу на виїзд сина з зони АТО ґрунтується виключно на емоціях останнього і не має будь-якого правого підґрунтя.
Тому суд вважає за можливо задовольнити позовні вимоги позивача в частині та надати дозвіл на неодноразовий виїзд та в'їзд з непідконтрольної території України - м.Алчевськ Луганської області на контрольовану територію України малолітньому громадянину України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року у супроводі матері, ОСОБА_3 або ОСОБА_7 без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_4
Крім того позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про надання дозвілу неповнолітній дитині - ОСОБА_5 на виїзд на постійне місце проживання у супроводі його матері, ОСОБА_3, за кордон до Сполучених Штатів Америки, та на оформлення йому усіх необхідних проїздних документів без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_4
У межах судового засідання представник позивачки вказував на те, що із даним позовом позивачка звернулась з огляду на необхідність отримання ОСОБА_3 у консульстві США візи на постійне проживання. Позивачка зазначила, що вона одружена із громадянином США і вони мають спільного сина, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, крім того її чоловік, ОСОБА_8, також бажає переїзду до США ОСОБА_9 і направив до консульства відповідні документи.
У даному випадку, як убачається із позовної заяви позивача та пояснень представника позивача, матеріалів справи у цій частині, з моменту припинення у жовтні 2009 року шлюбно-сімейних відносин сторін (дата вказана в свідоцтві про розірвання шлюбу) і до часу розгляду даної справи, спільна дитина - ОСОБА_5 проживає окремо від батька разом з матір'ю, ОСОБА_3.
Таким чином до пред'явлення даного позову місце проживання дитини було визначене за обопільною згодою батьків разом з матір'ю, спорів щодо участі батька у вихованні дитини не виникало. До суду не надано доказів, що такі спори існували і вирішувалися у порядку, визначеному ст. ст. 158-159 СК України.
Доказів того, що мати дитини у порушення вимог ч. 3 ст. 157 СК України перешкоджає батькові спілкуватися з сином та брати участь у вихованні його суду також не надано.
Навпаки, у матеріалах справи наявні докази на підтвердження тієї обставини, що мати після розірвання шлюбу, у період окремого проживання дитини від батька надавала дозвіл на спілкування з сином, який з червня 2015року тимчасово знаходиться у м.Алчевськ і у батька були всі можливості зкористуватися з такої нагоди.
Таким чином у взаємовідносинах сторін з приводу спілкування батька із сином та участі батька у його вихованні є довіра до батька зі сторони матері, визнання і дотримання матір'ю батьківських прав ОСОБА_4 та готовність матері сприяти батьку у здійсненні ним батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_5
Матір дитини після розірвання шлюбу з батьком ОСОБА_4 уклала новий шлюб із громадянином США ОСОБА_8, оформила на сина ОСОБА_5 закордонний паспорт, чоловік ОСОБА_3 направив всі необхідні документи до посольства для оформлення візи дружини та сина позивачки для отримання дозволу для виїзду до США на постійне місце проживання.
Наявні у матеріалах справи письмові докази підтверджують той факт, що за новим місцем постійного проживання - на території США, дитина буде проживати у сім'ї разом з матір'ю та її чоловіком-громадянином США, який має стабільне джерело доходу, має постійне місце проживання - квартиру, роботу, дитина отримає місце в школі за місцем проживання - у ш. Техас.
У розпорядженні суду відсутні докази того, що після припинення шлюбно-сімейних відносин з позивачем і до даного часу батько здійснює щоденне, чи принаймні щотижневе, особисте піклування за сином і позбавлення дитини такого піклування внаслідок переїзду на постійне місце проживання до іншої країни негативно вплине на психоемоційний чи фізичний стан дитини.
Навпаки, з пояснень представника позивача убачається, що батько дитини не проявляє до сина інтересу, не спілкується з сином, хоча на теперешній час син проживає з батьком в одному місці, не надає матеріальної допомоги.
З огляду на викладене немає підстав вважати, що намір ОСОБА_3 виїхати разом із дитиною, місце проживання якої визначене батьками за їх згодою разом із матір'ю, на постійне місце проживання до США направлений на позбавлення сина батьківського піклування та на створення батькові перешкод у спілкуванні з сином, створення батьку перешкод приймати участь у вихованні сина.
Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 рокумалолітня дитина не повинна, крім випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
У ст. ст. 3, 6 Конвенції «Про права дитини» зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
За новим місцем проживання ОСОБА_5 не буде розлучений зі своєю матір'ю, до якої дуже прив'язана, між сином та матір'ю існує дуже тісний емоційний зв'язок.
Крім того, ураховуючи обставини житлово-побутових умов дитини на території США, а також загальновідомий факт, що США є провідною високорозвиненою державою, за новим місцем проживання дитина буде мати усі можливості для: збереження здоров'я; фізичного, духовного та морального розвитку; здобуття належної освіти.
За встановлених обставин, ураховуючи: вік дитини; прив'язаність дитини до матері; ступінь участі батька у вихованні дитини, заперечення ОСОБА_4проти виїзду сина разом із матір'ю на постійне місце проживання до США суперечать інтересам дитини і не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності сімейних відносин.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.
Пункт 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачає, що кожен може вільно залишити будь-яку країну включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом та необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки з метою громадського порядку, запобігання злочинам для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.
Суду не були представлені докази того, що на час розгляду справи існують будь-які обмеження для реалізації ОСОБА_5 свого права на виїзд за межі України.
Ураховуючи наведене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для надання дозволу на виготовлення малолітньому сину сторін ОСОБА_10 проїзного документа дитини для виїзду за кордон та надання йому дозволу на виїзд з України разом з його матір'ю, ОСОБА_3, на постійне місце проживання до США без згоди батька, ОСОБА_4
На підставі викладеного, керуючись пункт 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 10.60 ЦПК України, ст.ст.141,150,157СК України, ст.313 ЦК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на неодноразовий виїзд та в'їзд з непідконтрольної території України - м.Алчевськ Луганської області на контрольовану територію України малолітньому громадянину України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, уродженцю м. Алчевська Луганської області, у супроводі матері, ОСОБА_3 або ОСОБА_7 без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_4.
Надати дозвіл неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, уродженцю м. Алчевська Луганської області на виїзд на постійне місце проживання у супроводі його матері, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Алчевськ Луганської області, за кордон до Сполучених Штатів Америки, та на оформлення йому усіх необхідних проїздних документів без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_4,
Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-тиденний строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий-суддя: С.Л.Бойко