Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

10.11.2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого- судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить , стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку після її звільненні по день ухвалення судом рішення.

В судовому засіданні 20.09.2016 року позивач позовні вимоги уточнила, просить стягнути середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при її звільненні за період з 23 жовтня 2014 року по 30 вересня 2016 року в розмірі 50336,32 грн.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що з квітня 2007 року вона працювала в ТзОВ Львівські автобусні заводи. З 26.05.2011 року була звільнена за ст.38 КЗпП України.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2013 року задоволено її позовні вимоги до відповідача та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 28.05.2011 року по 12.12.2012 року в сумі 40207,04 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2377,28 грн.

Рішення суду виконано у 2014 році, що підтверджується постановою державного виконавця від 03 листопада 2014 року, виконавче провадження № 37546238.

У звязку із несвоєчасним розрахунком та виконанням судового рішення, вона, позивач повторно звернулася до суду з позовними вимогами, які Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2013 року задоволено та стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 13.12.2012 року по жовтень 2013 року в сумі 22842,56 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця від 18 липня 2016 року, виконавче провадження № 41766739 закінчено.

При цьому, звертає увагу позивач, 07.04.2015 року рішенням Франківського районного суду м.Львова ухвалено стягнути із відповідача 25219,84 грн. середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при її звівльненні за період невиплати з 01.11.2013 р. по 22.10.2014 року.

У звязку з відсутністю бажання відповідача виконати судове рішення у добровільному порядку, на підставі виконавчого листа № 465/3974/14 - ц від 27 травня 2015 року відкрито виконавче провадження. Виконавче провадження по вказаному рішенню закінчено 11.07.2016 року постановою № 41766739.

Звертає увагу, що рішення суду не виконуються, а тому продовжується порушення її прав. Відтак, просить стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні за період з 23 жовтня 2014 року по 30 вересня 2016 року.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала. Пояснення дала аналогічні викладеним в позові, просить його задоволити з урахуванням наданих розрахунків.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не надав, хоча завчасно був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідно, до ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у ній документів та доказів, ухвалює заочне рішення. Позивач проти цього не заперечила.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 01.04.2007 року ОСОБА_1 прийнято на посаду начальника відділу технічної документації управління головного конструктора ТзОВ Львівські автобусні заводи. відповідно до наказу від 27.05.2011 року № 88/1, позивача звільнено з вказаної посади на підставі ст..38 КзПП України, однак своєчасного розрахунку з вини відповідача з позивачем не проведено.

Відтак, позивач неодноразово зверталася в суд за захистом своїх прав на своєчасну виплату розрахункових коштів.

Так, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 05.03.2013 року задоволено позовні вимоги позивача до відповідача та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при її звільненні за період 28.05.2011 року по 12.12.2012 року в сумі 40207,04 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2377,28 грн.

Згідно з Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 11.12.2013 року задоволено її позовні вимоги до відповідача та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 13.12.2012 року по жовтень 2013 року в сумі 22842,56 грн.

Також 07.04.2015 року Рішенням Франківського районного суду м.Львова постановлено стягнути із відповідача 25219,84 грн. середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звівльненні,строк невиплати з 01.11.2013 року по 22.10.2014 року. Виконавче провадження по вказаному рішенню на час звернення до суду не закрито, а сама позивач, стверджує, що повний розрахунок з нею не проведено з вини відповідача.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем підтверджується також постановами державних виконавців у виконавчих провадженнях № ВП 37546238; № ВП 41766739; № ВП № 47740072 ( ас. 14 - 22).

Відповідно до вимог ч.2 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи та пояснень позивача, які відповідачем в супереч вимогам ст. 10, ст. 60 ЦПК України не спростовані, відповідач непровів остаточний розрахунок із позивачем, при цьому жодних пояснень не надав. Відтак, суд визнає що остаточний розрахунок з позивачем не відбувся з вини відповідача, а тому уточнені позовні вимоги суд вважає обгрунтованими.

Приймаючи рішення, суд бере до уваги те що середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (надалі -Порядок).

У відповідності п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що

передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника.

При цьому, згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством -календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку).

Як встановлено рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2013 року, яке набрало законної сили та мотивувальна частина якого стала прийнятною для подвльших судових рішень за участю цих же осіб та щодо спору у відношенні до одного і того ж предмету, то суд визнає, що встановлений у попередніх рішення суду одноденний розмір заробітної плати позивача становить 103,36 грн.. Відтак, виходячи із положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, у звязку з чим, суд звільняє позивача від доказування вказаних вище обставин.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми можуть бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Оскільки, розрахунок з позивачем не проведено, а її право захищено судом тільки до 22 жовтня 2014 року, що підтверджується рішенням суду та постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.11.2014 року ВП № 37546238 , стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середньомісячний заробіток за період з 23.10.2014 року по 30. вересня 2016 року в сумі 50336,32 грн. (103,36 грн. - середній заробіток х 487 - робочих днів = 50336,32 грн..

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 57-61, 169, 208-210, 212- 215, 224 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в :

Уточнені позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» () на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки розрахунку після звільнення, а саме з 23 жовтня 2014 року по 30 вересня 2014 року, грошові кошти в розмірі 50336 (пятдесят тисяч триста тридцять шість) грн. 32 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи () на користь держави судовий збір з розгляду даної справи у розмірі 551 ( пятсот пятдесят одну ) грн. 20 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя В. Кузь