Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 321/414/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Мовчан О.Г.
Провадження № 22-ц/778/2879/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Трофимової Д.А.,

суддів: Крилової О.В.,

Дзярука М.П.,

при секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_8 на дії начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

В обґрунтування скарги заявник посилалася на те, що в провадженні Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-841, виданого 07.12.2007 року Михайлівським районним судом Запорізької області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 133 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 171 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 171 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 03.08.2007 року.

В якості забезпечення примусового виконання рішення суду 10.04.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Литвиненко О.Г. були винесені постанови про арешт коштів боржника, відповідно до яких був накладений арешт на банківські рахунки, що належать ОСОБА_8 Вказані постанови державного виконавця сторонами виконавчого провадження не оскаржувалися.

Станом на 29.12.2015 року ОСОБА_8 сплатив заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей у повному обсязі.

На теперішній час заявник регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, отже, відпали підстави для арешту майна боржника.

26.02.2016 року представник заявника звернулася до начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ з заявою про зняття арешту з рахунків ОСОБА_8 у ПАТ «КБ «Надра».

Листом від 03.03.2016 року було відмовлено у знятті арешту з рахунків, що належать ОСОБА_8

23.03.2016 року представник ОСОБА_8 звернулася до начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ з заявою про зняття арешту з рахунку заявникау ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Начальник Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ не вчинив дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме, не виніс постанову про зняття арешту з коштів ОСОБА_8, що призвело до порушення прав заявника.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_8 просив суд: визнати неправомірними дії начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ в частині відмови у знятті арешту з коштів ОСОБА_8;скасувати постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Литвиненко О.Г. від 10.04.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42702086 про арешт коштів ОСОБА_8 у ПАТ «КБ «Надра», звільнити з-під арешту рахунки ОСОБА_8 у ПАТ «КБ «Надра»; скасувати постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Литвиненко О.Г. від 10.04.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 42702086 про арешт коштів ОСОБА_8 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», звільнити з-під арешту рахунок ОСОБА_8 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд першої інстанції, вірно застосувавши положення ст.ст. 383-387 ЦПК України, норми Закону України "Про виконавче провадження", дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні скарги. Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи, встановленим обставинам та наданим заявником, стягувачем, представником Ленінського ВДВС Запорізького МУЮдоказам суд першої інстанції надав належний правовий аналіз, що відображено в оскаржуваній ОСОБА_8 ухвалі.

Так, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Зі змісту частини 2 цієї статті вбачається, що у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Частиною 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Випадки у яких державний виконавець може винести постанову про зняття арешту з майна та підстави для зняття арешту, передбачені ч.ч. 1-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець,якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

За таких обставин має бути встановлено факт порушення порядку накладення арешту - або безпосередньо відповідними посадовими особами або органами державної виконавчої служби або якщо визнано неправомірними дії державного виконавця - у відповідності до вимог статті 383 ЦПК України - у разі, якщо сторона виконавчого провадження звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, вважаючи, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ перебуває виконавче провадження ВП № 42702086 з примусового виконання виконавчого листа № 2-841, виданого 07.12.2007 року Михайлівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 133 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 171 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 171 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 03.08.2007 року.

Боржиком добровільно борг сплачено не було, тому головним державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Литвиненко О.Г. 10.04.2014 року в якості забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів були винесені постанови про арешт коштів боржника, відповідно до яких було накладено арешт на рахунки боржника у ПАТ «КБ «Надра» та у ЗОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Запоріжжя в межах суми 40 070,91 грн. (а.с. 7, 8).

Вказані постанови державного виконавця заявником не оскаржувались, що визнається ОСОБА_8

Станом на 26.01.2016 року відсутня заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 по виконавчому листу № 2-841, що виданий 07.12.2007 року Михайлівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується відповіддю начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Проценка А.Ю. вих. № 804 від 28.01.2016р. на заяву боржника ОСОБА_8 (а.с. 9).

26.02.2016 року представник заявника - адвокат Дубінська О.В. звернулася до начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ з заявою про зняття арешту з рахунків ОСОБА_8 у ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 12).

Начальник Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ листом від 03.03.2016 року вих. № 10270 повідомив, що згідно п. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Порушень при накладенні арешту на рахунки боржника не виявлено.

Оскільки виконавче провадження зі стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є періодичним стягненням та на теперішній час воно не завершене, арешт з рахунків боржника зняти неможливо, т.я. згідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Крім іншого, заявнику запропоновано звернутися до відповідного суду для зняття арешту з рахунків боржника (а.с. 11).

23.03.2016 року представник ОСОБА_8 - адвокат Дубінська О.В. звернулася до начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ з заявою про зняття арешту з рахунків ОСОБА_8 у ЗОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Запоріжжя (а.с. 10).

Як зазначалося вище, в обґрунтування неправомірності дій начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_8 посилався на те, що начальник ВДВС не вчинив дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме, не виніс постанову про зняття арешту з коштів заявника.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що порушень порядку накладення арешту не виявлено, отже, підстав для винесення начальником ВДВС постанови про зняття арешту не було, відповідно, не має підстав для визнання оскаржуваних дій начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ неправомірними та зобов'язання останнього скасувати постанови головного державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Литвиненко О.Г. від 10.04.2014 року про арешт коштів боржника у ПАТ «КБ «Надра» та у ЗОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Запоріжжя та зняти арешт з рахунків у зазначених банках.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду щодо відсутності підстав для визнання оскаржуваних дій начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ неправомірними, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням підстав скарги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Разом із тим, колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Крім іншого, арешт коштів боржника може бути накладений лише у випадку наявності поточної заборгованості з аліментів, а не в рахунок майбутніх платежів.

Тобто, враховуючи відсутність на теперішній час у заявника заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_8 не позбавлений права на звернення до суду для захисту своїх прав на підставі ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття накладеного державним виконавцем арешту на рахунки боржника у ПАТ «КБ «Надра» та у ЗОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: