Справа № 495/4808/16-ц
08 липня 2016 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності.
Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив слухати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення, просила слухати справу в її відсутність.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
З квітня 2010 року по листопад 2015 рік, позивач ОСОБА_1 з ОСОБА_3 проживали разом, вели спільне господарство. Позивач ОСОБА_1 доглядав за хворим ОСОБА_3, який за віком та станом здоровя потребував сторонньої допомоги.
Вказаний факт підтверджуються заявами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
У листопаді 2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №430011 від 17.11.2015 року.
Після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 проводив поховання, сплачував всі ритуальні послуги.
На день смерті ОСОБА_3 належало майно у вигляді квартири №126, яка розташована в житловому будинку №8 по вул.Перемоги, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 кухня, 4 туалет, 5 ванна, 6 шафа, 7 шафа, 8 - балкон.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду в п. 23 Постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, то прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зі змінами від 25.05.1998 р., у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх установлення.
Відповідно до листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 25.06.2016 року №878/01-16 згідно спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого у листопаді 2015 року ОСОБА_3 не заводилась.
Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову. Керуючись ст.ст.328, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер в листопаді 2015 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали разом та вели спільне господарство з квітня 2010 року по листопад 2015 року.
Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді квартири №126, яка розташована в житловому будинку №8 по вул.Перемоги, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 кухня, 4 туалет, 5 ванна, 6 шафа, 7 шафа, 8 - балкон.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на кватиру №126, яка розташована в житловому будинку №8 по вул.Перемоги, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 кухня, 4 туалет, 5 ванна, 6 шафа, 7 шафа, 8 - балкон.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя