Справа №442/7187/16-ц
Провадження №2/442/2514/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

23 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кодону України документів для виїзду за кордон та в'їзду до іноземних країн дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, ОСОБА_2; дозволити тимчасовий виїзд за межі України дитині - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 до Сполучених Штатів Америки, Польщі, Німеччини та інших країн -учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, у період з 01.12.2016 року по 01.12.2019 року, у супроводі матері ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 07.12.1999 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що вона з 20.10.1994 року по 16.05.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільних дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Діти після розірвання шлюбу проживають з нею. Вона самостійно займається їхнім вихованням, піклується про їхнє здоров'я та розвиток.

Їхня донька, одружившись проживає у США. З метою відвідин доньки, має на меті разом з сином ОСОБА_3 приїхати на різдвяно - святковий період у США, так як у них готове запрошення доньки. Однак для цього також потрібний дозвіл відповідача, оскільки сину лише 13 років.

Крім цього, син ОСОБА_3 знаходиться у такому віці, що постійно потребує певного розвитку здібностей та навиків, відбувається формування світогляду, а тому поїздка до США до його сестри в гості є хорошою нагодою для його курортного розвитку.

Разом з тим, вона має можливість відвідувати з культурно-просвітницькою метою іноземні країни, більше того з метою підтримання родинних відносин має на меті відвідати доньку разом з сином.

Їхній син ОСОБА_3 потребує санаторно-курортного лікування біля моря, оскільки у дитини є певні захворювання, дитина постійно хворіє на гостро-респіраторні захворювання дихальних шляхів. Донька перебуває у штаті Флорида, у морській кліматичній зоні, проживає поблизу океану. За рекомендаціями лікарів з метою профілактики лікувань захворювань дихальних шляхів, необхідний відпочинок біля моря (океану). З метою оздоровлення сина та подіями на Сході, постає необхідність в єдиному виді безпечного відпочинку за межами України, вона має намір придбати гарячу путівку для відпочинку на морі за кордоном. До тих пір, поки в Україні не було загрози з боку АТО, вона дитину постійно оздоровлювала на морі в Україні.

На даний час, протягом уже тривалого періоду, їй не відомо місце знаходження відповідача ОСОБА_2.

Позивачка та її представник ОСОБА_6 позов підтримали. В обґрунтування вимог послались на мотиви, викладені у позовній заяві, яку просили задоволити. Додатково пояснили, що відповідач сам не бере належну участь у вихованні дитини, і позбавляє можливості у цьому рідних людей.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації та за останнім відомим місцем проживання, не повідомив суду причини неявки.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Павловська О.В. не заперечила відносно задоволення позовної заяви.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції від 12.01.2004 року, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2011 року у справі №2-1177/11 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 - дочка позивачки мешкає у Сполучених Штатах Америки з 15.05.2014 року і має статус постійного жителя, її заробіток разом з чоловіком становить 54 141 дол. США. Вона запрошує свою матір ОСОБА_1 та брата ОСОБА_3 відвідати її та її чоловіка в Сполучені Штати Америки. Вони проживатимуть разом протягом трьох тижнів (приблизний час візиту 09.01.-30.01.2017 року), про що подала запрошення від 20.10.2016 року.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Такий порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетину державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами).

Згідно положень п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної «Конвенції», держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», однією з основних засад зовнішньої політики є забезпечення інтеграції України в європейський політичний, економічний, правовий простір з метою набуття членства в Європейському Союзі.

Відповідно до абз.1 передмови до Програми інтеграції України до Європейського Союзу, схваленої Указом Президента N 1072/2000 14.09.2000, «Пріоритетність співробітництва України з Європейським Союзом (ЄС) та його окремими державами-членами пов'язана з тим, що це угруповання буде визначати напрями економічного прогресу та політичну стабільність в регіоні у довгостроковій перспективі».

З наведеного випливає презумпція права дитини на вільний виїзд за кордон в супроводі матері, особливо до держав - членів Європейського Союзу.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового виїзду та перебування в Сполучених Штатів Америки, Польщі, Німеччини та інших країн -учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, не вбачається обмежень закону, чи необхідності охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і ці обмеження сумісні з визнаними в зазначеній вище «Конвенції» іншими правами.

В даному випадку, суд вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон малолітньої дитини відвідування ним вищевказаних країн буде відповідати інтересам дитини та буде доцільним з точки зору його виховання та розвитку, враховуючи вік. Водночас, суд враховує, що безпека дитини під час такої подорожі гарантуватиметься супроводом матері. За таких умов права та інтереси дитини, на думку суду, будуть забезпечені максимально, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кодону України документів для виїзду за кордон та в'їзду до іноземних країн дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, ОСОБА_2; дозволити тимчасовий виїзд за межі України дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 до Сполучених Штатів Америки, Польщі, Німеччини та інших країн -учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, у період з 01.12.2016 року по 01.12.2019 року, у супроводі матері ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 07.12.1999 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Хомик