Справа № 527/1080/16-ц
провадження 2/527/401/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві судового засідання - Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай), треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору Градизька державна нотаріальна контора, відділ держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, сектор державної реєстрації Глобинської районної державної реєстрації Полтавської області, ОСОБА_2,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 26.05.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом.

Мотивувала його тим, що 29 червня 2011 року померла її рідна тітка ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна частка (пай), розміром 3,2 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яке вона фактично прийняла після померлого батька ОСОБА_4. Спадкоємцем вищевказаного майна померлої тітки ОСОБА_3 за законом є позивач у справі. Інші спадкоємці відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана.

Градизька державна нотаріальна контора відмовила їй (позивачу), як єдиному спадкоємцю майна померлої тітки, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право померлого ОСОБА_4 на земельну частку (пай).

Посилаючись на викладене, позивач прохала визнати за нею в порядку спадкування за законом, після померлої 26.06.2011 року рідної тітки ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) розміром 3,20 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яку остання за свого життя фактично прийняла у спадщину, після померлого 02.11.2000 року свого батька ОСОБА_4, якому вищевказана земельна частка (пай) належала на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0341036, зареєстрованого за №1160 від 19.04.2000 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує.

Відповідачі: Пронозівська сільська рада Глобинського району та Глобинська районна державна адміністрація, представник третьої особи - Градизької державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилися. В заяві, адресованій суду, прохали розглянути справу без їх участі. Заперечення на позов не направили.

Заявою до суду третя особа - ОСОБА_2 прохав справу розглядати у його відсутності, вказав, що від прийняття спадщини після померлої, 29.06.2011 року ОСОБА_3 він відмовляється на користь позивача ОСОБА_1

Представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі та сектору державної реєстрації Глобинської районної державної реєстрації Полтавської області у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.

02 листопада 2000 року помер дід позивача ОСОБА_4. За життя він отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ 0341036, згідно якого мав право на земельну частку (пай) розміром 3,20 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Вказаний сертифікат втрачено, про що позивачем подано оголошення в місцевій пресі.

Відділ Держгеокадастру у Глобинському районі довідкою від 17.05.2016 року № 137-1609-99.3-593/26-18 підтвердив, що такий сертифікат дійсно видавався на ім'я ОСОБА_4, про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1160.

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 за законом є його дочка ОСОБА_3 (рідна тітка позивача). Остання, згідно довідки № 1269 від 17.08.2015 року, наданої виконкомом Пронозівської сільської ради, на час смерті батька проживала разом з ним в с. Мозоліївка Глобинського району та входила до складу його сім»ї, а отже, є такою, що фактично вступила в управління спадковим майном відповідно до припису ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно актового запису про смерть №26 від 01.07.2011 року, виданого державним органом реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_3 померла 29 червня 2011 року в с. Мозоліївка Глобинського району Полтавської області. Спадкоємцем майна померлої за законом є її племінниця ОСОБА_1 (позивач у справі).

До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 3,20 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району.

Згідно дослідженої судом спадкової справи № 116 за 2016 рік, заведеної Градизькою державною нотаріальною конторою, єдиним спадкоємцем спадкування за законом, яка в установлений строк прийняла спадщину, є племінниця померлої ОСОБА_1. Інші спадкоємці, особи, які б мали право на обовязкову частку у спадщині відсутні.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. ст. 1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Захист прав спадкоємців на отримання в порядку спадкування земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності - шляхом предявлення позову про визнання прав на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Крім того, п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 вказує, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Градизька державна нотаріальна контора постановою від 20.05.2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовтановлюючого документу, що підтверджує право померлого ОСОБА_4 на земельну частку (пай).

Видача правовстановлюючого документу на померлого ОСОБА_4 неможлива, оскільки правоздатність особи втрачається зі смертю, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ч.3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч.1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки.

Достовірно встановлено, що спадщину ОСОБА_3 прийняла племінниця ОСОБА_1 (по закону). Спадщина відумерлою не визнана. Особи, які б претендували на обовязкову частку у спадщині, відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на успадкування права на земельну частку (пай), що належало її рідній тітці ОСОБА_3 і перейшло в порядку спадкування її батькові ОСОБА_5, який помер 15 грудня 2010 року

Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 190, 238, 329 1217, 1218, 1266, 1268,1269 Цивільного Кодексу України, п. 10, п. 11, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, ст. ст. 1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність»ст. 10,11,30,60, 61, 118-120, 122, 212-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом, після померлої 29.06.2011 року рідної тітки ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) розміром 3,20 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яку остання за свого життя фактично прийняла у спадщину, після померлого 02.11.2000 року свого батька ОСОБА_4, якому вищевказана земельна частка (пай) належала на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0341036, зареєстрованого за №1160 від 19.04.2000 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Левицька