ухвала
іменем україни
14 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Луспеник Д.Д.,
суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноармійської селищної ради Житомирської області про зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а :
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Червоноармійської селищної ради Житомирської області, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є інвалідом війни 2 групи та відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на позачергове забезпечення житлом. Тривалий час він проживав у м. Житомирі та перебував на квартирному обліку у виконавчому комітеті Житомирської міської ради. Проте у 2013 році з метою здійснення догляду за своєю матір`ю змушений був переїхати на постійне проживання у смт Червоноармійськ Житомирської області. З 19 листопада 2014 року він проживає на умовах договору найму у належному матері житловому будинку по АДРЕСА_1 . На його неодноразові звернення до відповідача із заявами про постановку на квартирний облік він отримував відмову з посиланням на Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР І УРРПС від 11 грудня 1984 року (далі Правила), зокрема, що позивач проживає у орендованому приміщенні менше ніж п`ять років. Посилаючись на те, що зазначені Правила є підзаконним нормативним актом, який суперечить положенням Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому такі дії відповідача порушують його права на забезпечення житлом, позивач просив зобов`язати Червоноармійську селищну раду Житомирської області поставити його як інваліда війни на облік для отримання позачергово житла.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року, в позові відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судами встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а. с. 6).
Згідно з довідкою військової частини № НОМЕР_2 , станом на 14 листопада 1988 року ОСОБА_1 проживав у гуртожитку військової частини та житловою площею не забезпечений (а. с. 17, 18).
Відповідно до довідки комунального підприємства «Новоград-Волинського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 22 березня 2013 року № 23 станом на 29 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 не зареєстровано (а. с. 16).
Згідно з довідкою відділу по обліку та розподілу жилої площі міської ради виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05 червня 2014 року № 216 ОСОБА_1 з 21 серпня 1991 року перебував на квартирному обліку у міськвиконкомі в загальній черзі за № 2473 (рішення № 209) та в списку першочергового одержання житла (рішення № 801) сім`єю у складі 1 особа (а. с. 20).
Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22 серпня 2014 року № 19/6305 рішенням виконавчого комітету міської ради від 20 серпня 2014 року № 345 «Про взяття на квартирний облік, включення до списків першочергового та позачергового одержання жилих приміщень і упорядкування черги за місцем проживання», ОСОБА_1 знято з квартирного обліку. Підставою для прийняття вказаного рішення було вибуття за межі міста Житомира (а. с. 21) .
11 березня 2014 року на засіданні виконавчого комітету Червоноармійської селищної ради Житомирської області розглянуто заяву ОСОБА_1 та йому було відмовлено у постановці на квартирний облік для поліпшення житлових умов з посиланням на п. 2.1 Правил, яким встановлено норму 6 кв. м на кожного члена сім`ї. Жила площа будинку, в якому проживає ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності його матері ОСОБА_2 , становить 34,33 кв. м на двох (а. с. 9).
Відповідно до договору найму житлового приміщення, зареєстрованого у Червоноармійській селищній раді Житомирської області 19 листопада 2014 року за № 147 , ОСОБА_1 уклав договір найму житла із ОСОБА_2 , якій на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 5 років.
Із протоколу засідання виконавчого комітету Червоноармійської селищної ради Житомирської області від 04 грудня 2014 року № 12 та повідомлення, надісланого на адресу ОСОБА_1 від 12 грудня 2014 року за вих. № 1005, вбачається, що заява останнього розглянута на засіданні виконкому селищної ради та прийнято рішення про відмову у взятті його на квартирний облік як такого що проживає за договором найму від 19 листопада 2014 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності його матері менше ніж 5 років (а. с. 7).
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із безпідставності позовних вимог, оскільки позивач на даний час не набув право перебування на квартирному обліку у виконавчому комітеті Червоноармійської селищної ради Житомирської області.
Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на таке.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до ст. ст. 6, 29 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» захист прав, свобод та законних інтересів інвалідів забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом. Інваліди забезпечуються житлом у порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством і з урахуванням положень цього Закону.

У частині 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги ветеранів війни, передбачені цим законом є недійсними.
Згідно з п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам, які потребують поліпшення житлових умов, надаються пільги з позачергового забезпечення житлом, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн протягом року.

Статтею 31 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Відповідно до ст. 46 ЖК України поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Крім того, за положеннями пп. 2 п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Відмовляючи у позові з підстав, передбачених пп. 5 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, а саме у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 проживає за договором найму менше ніж п`ять років, суди першої та апеляційної інстанцій на порушення ст. ст. 10, 212214, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернули та вищевказаних положень закону не врахували, зокрема того, що особи, яким встановлено право позачергового отримання житлового приміщення, надається таке житло незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, а суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Вбачається, позов пред`явлений до Червоноармійської селищної ради Житомирської області, проте повноваження щодо квартирного обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов належать виконавчому комітету Червоноармійської селищної ради Житомирської області.
У порушення вимог ст. ст. 10, 130 ЦПК України суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.
За таких обставин, оскільки фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, тому в силу ст. 338 ЦПК Українипідлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді: В.І. Журавель
О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик