Справа № 369/9672/16-ц
Провадження № 4-с/369/119/16
УХВАЛА

Іменем України

09.12.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою «Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області, ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року представник ПАТ «УкрСиббанк» в порядку ст. 383 ЦПК Українизвернувсь до суду із скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві. Свої вимоги мотивував тим, що 25 травня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист №369/7886/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 183 617, 45 дол. США, а також стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 1827, 00 грн. Так, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 від 28 вересня 2016 року ВП №51776695 повернуто вищезазначений виконавчий лист стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Так, постанова державного виконавця мотивована тим, що вжитими державним виконавцем заходи примусового виконання розшукати майно боржника в рахунок погашення боргу для задоволення вимог стягувача, не виявилось можливим. Окрім того, копія відповідної постанови надіслана державним виконавцем стягувачу не у встановлений законом строк.

Тому просив суд визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 вересня 2016 року необґрунтованою та неправомірною; визнати рішення начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про затвердження вищезазначеної постанови державного виконавця передчасним та неправомірним; зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 винести постанову про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 вересня 2016 року, що винесена в рамках виконавчого провадження №51776695; зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 провести повний обсяг виконавчих дій та виконати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2015 року в повному обсязі, у встановлений законодавством строк; прийняти рішення щодо виконання п.29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року.

У судове засідання представник ПАТ «УкрСиббанк» не з`явився. Про час,день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання представник Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м.Києва не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

У судове засідання заінтересовані особи державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області, ОСОБА_3 не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. ст. 383, 384, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

При розгляді скарги судом встановлено, що 25 травня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист №369/7886/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 183 617, 45 дол. США, а також стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 1827, 00 грн.

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання відповідних органів держави виконати рішення суду (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Так, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 від 28 вересня 2016 року ВП №51776695 повернуто вищезазначений виконавчий лист стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови, остання винесена у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 цього Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 3 цієї статті Закону, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з інформаційної довідки щодо відстеження пересилання поштових відправлень, копія оскаржуваної постанови надіслана стягувачу не у триденний строк, а лише 06.10.2016 року.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Імперативна вимога, що була закріплена у ч. 3 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV є процесуальною гарантією, тобто формою втілення в реальність матеріальних гарантій, зокрема, визначених у ст.ст. 6, 11 цього Закону.

Обставини справи свідчать, що всупереч приписам ст. 11, 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV державним виконавцем своєчасно сторонам не надіслана копія оскаржуваної постанови.

Крім цього, з мотивувальної частини останньої вбачається, що державним виконавцем при її винесенні не використано всіх можливих дій, передбачених ст. 11 цього Закону, спрямованих на виконання виконавчого документа.

Також, на думку суду, державним виконавцем не у повній мірі вчинено усіх дій для виконання рішення суду. Так, у звязку із невиконанням боржниками рішення суду, в державний виконавець в порядку п. 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Окрім цього, державний виконавець не звернувся до суду із клопотанням про оголошення розшуку боржника.

При розгляді справи судом встановлено, що державним виконавцем не було проведено дані виконавчі дії.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права та свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, вимоги ПАТ «Укр Сиббанк» про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязання державного виконавця провести повний обсяг виконавчих дій та виконати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2015 року (по справі №369/7886/15-ц), в повному обсязі, в встановлений законодавством строк підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні решти вимог скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 58-60, 208-209, 213-215, 386-387 ЦПК України, ст.ст. 1, 11, 22, 47 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

в и р і ш и в :

Скаргу «Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області, ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.09.2016 року, що винесена в рамках виконавчого провадження №51776695.

Зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 провести повний обсяг виконавчих дій та виконати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2015 року (по справі №369/7886/15-ц), в повному обсязі, в встановлений законодавством строк.

У решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя