АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 689/492/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2374/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Бондар О.В.,

з участю представника позивача,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», просив визнати недійсним договір фінансового лізингу та стягнути кошти в розмірі 62400 грн. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 28.01.2016 р. між ним та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу №001506, відповідно до якого предметом лізингу мав стати автомобіль Кіа Sportage, ціна якого мала б становити 260000 грн. В цей же день він сплатив на рахунок відповідача 62400 грн., які вважав авансовим платежем. Після підписання договору з його тексту він дізнався, що предметом лізингу є автомобіль Кіа Sportage вартістю 522000 грн., сплачені ним 62400 грн. є адміністративним платежем, а для отримання автомобіля в користування йому необхідно додатково сплатити комісію за передачу предмета лізингу та авансовий платіж. Вказував, що договір укладений ним під впливом обману - позивачеві перед укладенням договору було надано інформацію, яка не відповідає його умовам; не додержана форма договору, оскільки він не був посвідчений нотаріально згідно ст.799 ЦК України; між сторонами не досягнуто згоди щодо предмету лізингу, не визначено умов його придбання лізингодавцем; умови договору є несправедливими, оскільки між правами та обов'язками сторін є істотний дисбаланс; відповідачем застосована нечесна та агресивна підприємницька практика; ТОВ «Ваш Авто» надає послуги фінансового лізингу без отримання відповідної ліцензії; крім того, його дружина в порушення ст.65 СК України не давала згоду на придбання вказаного автомобіля.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 001506 від 28.01.2016 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_1 Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 5622,24 грн. витрат на правову допомогу та 3000 грн. витрат, пов'язаних з явкою позивача до суду.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить скасувати рішення як незаконне та необґрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, судом не враховано, що позивач підписав кожну сторінку договору лізингу, що є підтвердженням його ознайомлення з усіма умовами договору. Вважає помилковим висновок суду щодо обов'язкової наявності у договорі лізингу умови щодо продавця товару для лізингодавця, оскільки така умова не є істотною для договорів фінансового лізингу та не вимагається законом. Вказує на недоведеність істотного дисбалансу між правами та обов'язками сторін. Судом не враховано, що нотаріальне посвідчення Договору лізингу є необов'язковим, а відсутність згоди іншого з подружжя не впливає на укладенність чи недійсність договору. Суд першої інстанції невірно витлумачив умови договору та ст. 16 Закону «Про фінансовий лізинг».

В засіданні апеляційного суду представник апелянта в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи. Представник позивача просив скаргу відхилити як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Судом встановлено, що 28.01.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено Договір фінансового лізингу № 001506 з додатками (додаток №1 - графік сплати авансового платежу та додаток № 2 - специфікація), відповідно до якого відповідач взяв на себе обов'язок придбати предмет лізингу - транспортний засіб Кіа Sportage, об'єм двигуна 1685 куб. см. зазначений у п.1.1 Договору та специфікації, вартістю 19 333,33 доларів СІІІА у власність та передати предмет лізингу у користування позивача, на строк та на умовах передбачених Договором.

На виконання умов зазначеного договору 28.01.2016 року позивачем було сплачено 62400 грн. на користь ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» із зазначенням призначення платежу: авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу № 001506 від 28.01.2016 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі), відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За пунктом 3 ч. 1 ст. 11 цього Закону лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Згідно ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Отже, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу між сторонами року нотаріально посвідчено не було.

Водночас стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, за змістом частини 5 цієї статті у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону ).

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу (ч.2 ст. 18 Закону).

Встановлено, що за змістом пунктів 10.5, 10.15 договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни; у разі відмови останнього від підписання додаткової угоди або акта коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець вправі розірвати цей договір, а лізингоодержувач зобов'язаний повернути йому предмет лізингу, при цьому раніше сплачені платежі поверненню йому не підлягають.

Наведені умови свідчать про право відповідача в односторонньому порядку змінювати розмір платежів за договором без чітко визначених підстав, при цьому формула перерахунку відсутня.

За змістом пункту 12.1 договору лізингодавець не несе відповідальності за невиконання своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу, а, навпаки, отримує вигоду - штраф у розмірі 40 % від розміру авансового платежу та всю суму сплаченого адміністративного платежу.

З огляду на юридичну природу договору фінансового лізингу та положень статті 692 ЦК України споживач послуг, укладаючи такий договір, має право знати обсяг своїх фінансових зобов'язань та ціну транспортного засобу, який лізингодавець передає йому в користування за плату з правом викупу. При цьому ціна предмета лізингу є істотною умовою такого договору згідно вимог статей 638, 655, 691 ЦК України.

Відповідно до пункту 10.4 договору в разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору сторони домовились та беруть на себе зобов'язання до купівлі транспортного засобу підписати додаток 3 до цього договору із установленням щомісячних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, остаточно не визначили вартості предмета лізингу, не погодили графік сплати лізингових платежів згідно з додатком 3 до договору, який фактично відсутній.

Отже, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобов'язань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу грошових зобов'язань лізингоодержувача.

Відповідно до пункту 1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За такими зобов'язаннями відповідає продавець.

Якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу (стаття 808 ЦК України).

Отже, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, а в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, до якого має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності тощо суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відсутність в договорі відомостей про продавця не порушує прав позивача.

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

За положеннями цієї статті адміністративний платіж не відноситься до витрат лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідач не обґрунтував співмірності розміру адміністративного платежу за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору і вартості виконаної послуги, яка в розумінні статті 16 Закону «Про фінансовий лізинг» не вважається лізинговим платежем, а фактично полягала лише у виготовленні типової форми договору.

За змістом частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що положення договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами, є несправедливими.

Така ж правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постановах від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, 11 травня 2016 року № 6-65цс16, 811 травня 2016 року № 6-30230цс15, 8 червня 2016 року № 6-330 цс16, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір містить несправедливі умови, визначені частиною третьою статті 18 Закону України «Про фінансовий лізинг», та суперечить цивільному законодавству.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду першої інстанції та суперечать вимогам закону і правовим висновкам Верховного суду України.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо безпідставності компенсації витрат позивача.

Так, за ч. 1 ст.85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони.

Згідно з ч. 3 ст. 85 ЦПК України граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Відповідно до Постанови КМУ № 98 від 02.02.2011 року «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» сума добових витрат становить 30 грн., а гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу (не більш як) 250 грн.

Матеріали справи містять докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу в сумі 4409,60 грн., решта витрат, пов'язаних з участю представника позивача у судовому засіданні в цій справі, не підтверджена належними доказами, відтак не підлягає компенсації.

Тому оскаржуване рішення слід змінити в частині компенсації судових витрат, стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь позивача лише 4409,60 грн. понесених витрат на правову допомогу, а в решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 08 листопада 2016 року змінити.

Абзац 4 резолютивної частини рішення викласти так: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на корить ОСОБА_1 4409,60 грн. понесених витрат на правову допомогу».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Суддя: /підпис/

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Шевчик О.М. Провадження № 22-ц/792/2374/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 19