Справа № 464/7968/15 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/7225/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Левик Я.А., Струс Л.Б.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАР" про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року позов задоволити частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМАР» на користь ОСОБА_2 3148 (три тисячі сто сорок вісім) грн. 29 коп. матеріальної шкоди та 31 грн. 49 коп. сплаченого судового збору. В решті позову - відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. Уважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спірного питання. Скаргу мотивує тим, що суд не навів жодного мотиву чому саме він не задоволив позовні вимоги повністю, які докази по справі він прийняв до уваги, а які відхилив, в рішенні відсутні мотиви з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, які бере до уваги докази або відхиляє. Враховуючи те, що третя особа в момент ДТП перебувала в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Олмар» і була її працівником та керувала ТЗ марки «ТАТА» д.н.з. НОМЕР_1 в силу своїх трудових обовязків, то цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була спричинена позивачу з вини третьої особи, несе виключно юридична особа ТОВ «Олмар» як власник джерела підвищеної небезпеки. Матеріалами справи стверджено, що для ремонту автомобіля, позивач використав нові вузли, комплектуюі частини, двері, бампер, а тому відповідач не мав права вимагати врахування зношеності ТЗ, а суд незаконно врахував зношеність та незаконно занизив суму спричиненої шкоди. Вважає, що має право на повне відшкодування збитків, якими є реальна вартість пошкодженого ТЗ в сумі визначеної експертом 144 724 грн. 60 коп. З урахуванням відшкодованої в межах ліміту страхувальником «АХА Страхування» 50 000 грн. , то до стягнення підлягає різниця в сумі 94 724 грн. 60 коп., які слід стягнути з ТОВ «Олмар». Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у відновленні порушених прав, які він оцінив в сумі 50 000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги частково, у частині відшкодування моральної шкоди, у решті рішення відповідає вимогам ст..212-214 ЦПК,

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди повністю, суд першої інстанції виходи з недоведеності позовної вимоги.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду. Судом допущено невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, що є самостійними підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення, у цій частині позовних вимог.

Моральна шкода, відповідно до п.2, 3 ч.1ст.23 ЦК, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у зв»язку з знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК, відшкодовується грішми, розмір грошового відшкодування залежить від характеру правопорушення, глибини фізичних страждань та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Судом встановлено, що у звязку з протиправними діями працівника відповідача, що полягали у порушенні правил дорожнього руху, майну позивача- автомобілю, яким він користується як транспортним засобом, завдано значних пошкоджень. Враховуючи особливості пошкодженого майна, характер ушкоджень, тривалість необхідних змін у житті позивача, пов»язаних з необхідністю проведення ремонтних робіт, які виключають одночасне використання транспортного засобу, а також душевні страждання позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів приходить до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Із врахуванням обставин, що мають значення у справі, застосовуючи принцип розумності та справедливості, колегія суддів, ухвалюючи нове рішення, визначає розмір відшкодування моральної шкоди 2000грн.

У решті рішення відповідає вимогам ст..212-214 ЦПК, розмір майнового відшкодування визначено відповідно до висновку судової експертизи, з врахуванням уже сплаченої суми страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення майнової шкоди в розмірі ринкової вартості автомобіля 144 724,60грн. (а.с.178) не ґрунтуються на законі та доказах у справі. Автомобіль не визнано знищеним, що давало б підстави для такого відшкодування. Крім того, не визначено вартість залишків транспортного засобу, за умови його знищення та неможливості подальшої експлуатації, відповідно до роз»ясень постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Тому колегія суддів такі доводи апеляційної скарги відхиляє як необґрунтовані, такі що не ставлять під сумнім законність ухваленого рішення суду у цій частині.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст. 307, ч.1ст.309, ч. 2ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року скасувати у частині відшкодування моральної шкоди, ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМАР» на користь ОСОБА_2 2000 грн. (дві тисячі) моральної шкоди.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді: