Провадження № 2/761/1412/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору припиненим, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору №29/11/2007/840-К/1067 від 29.11.2007 року неукладеним.

В січні 2016 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову, де просив суд визнати вказаний кредитний договорі недійсним.

В судовому засіданні 01.07.2016 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, де просив суд визнати вказаний кредитний договір припиненим, а попередні позовні вимоги про визнання договору неукладеним та недійсним просив суд залишити без розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 01.07.2016 року вказане клопотання позивача було задоволено та прийнято до розгляду позовні вимоги про визнання кредитного договору від 29.11.2007 року припиненим, а попередні позовні вимоги про визнання договору неукладеним та недійсним судом було залишено без розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.11.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримав в кредит грошові кошти для проведення розрахунку за договором купівлі-продажу квартири. В червні 2015 року позивач отримав від банку вимогу про повернення кредитних коштів та сум нарахованих відсотків в розмірі - 406 710,44 доларів США. Позивач вважає, що зобов»язання за вказаним договором у нього перед банком не виникали, оскільки оригіналу підписаного ним письмового договору кредиту йому ніхто не надає. В той же час, обгрунтовуючи свою заяву про визнання договору кредиту припиненим, позивач посилається на те, що в порушення вимог законодавства ПАТ «КБ «Надра» переуступив вимогу про стягнення боргу з позивача іншій юридичній особі без згоди та повідомлення позивача про це та без надання йому такого договору. Таким чином, сторона позивача вважає правовідносини за цим договором кредиту між ним та банком припиненими, а оскільки вказані обставини не визнаються банком, тому позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги в остаточні редакції від 01.07.16 підтримав підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки рішеннями інших судів заборгованість з позивача вже була стягнути, а вказаним позовом він лише намагаються затягнути вирішення питання про примусове стягнення боргу. Вказав, що кредитний договір між банком та позивачем є чинний, а зобов»язання за ним не виконане та переуступки боргових зобов»язань за вказаним кредитним договором іншій юридичній особі не було. З цих підстав представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №29/11/2007/840-К/1067 від 29.11.2007 року, згідно якого позичальник отримав в кредит кошти в розмірі - 200 475 доларів США, з відсотковою ставкою 12,49 % річних, на строк до 28.11.2032 року для придбання квартири в будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається зі змісту договору, то на кожній його сторінці він підписаний сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Користуючись своїм правом на дострокове стягнення заборгованості у зв»язку із порушенням позивачальником своїх зобов»язань, банк в 2010 році звернувся до суду з таким позовом.

Рішенням Хмельницького міського суду Хмельницької області від 27.11.2013 року, що набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 03.04.2014 року, позовні вимоги банку було задоволено та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором №29/11/2007/840-К/1067 від 29.11.2007 року в сумі - 232 956 доларів США та пені в сумі - 47 508,43 грн. ,а всього в сумі - 1 888 374,04 грн., що визнається сторонами в судовому засідання, а отже в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦКП України).

Так, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03.04.2014 року встановлено обставини підписання позивачем оскаржуваного кредитного договору та вказано, що визнання вказаного кредитного договору недійсним вже було предметом судового розгляду, де рішеннями від 12.12.2011 року, від 11.11.2012 року та від 15.01.2013 року у задоволенні таких позовних вимог було відмовлено.

Обгрунтовуючи свої вимоги за цим позовом, ОСОБА_1 посилається на припинення кредитного договору щодо вимог банку до нього про стягнення боргу, оскільки такі вимоги за договором цесії були передані банком іншій юридичній особі для подальшого їх стягнення з позивача.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Між тим, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів укладення договорів цесії банком як не підтверджено їх існування представником банку в судовому засіданні, який зазначив про відсутність договорів про переуступку боргу позивача іншій юридичній особі.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України визначено, що зобов»язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).

Пунктом 1, 2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз»яснено, що зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Зважаючи на викладене, та з врахуванням того, що позивачем в судовому засіданні не було доведено обставин, на які як підставу своїх вимог він посилався (існування договору переуступки - цесії щодо передачі його боргу) та не надано доказів належного виконання його зобов»язання перед банком щодо погашення визначеної у судових рішеннях заборгованості по кредиту, тому станом на даний час правовідносини між сторонами тривають, а наведені стороною позивача обставини для припинення кредитного договору не доводять необхідність визнання таких правовідносин такими, що є припиненими, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 598, 599 ЦК України, ст..10, 59, 60, 212, 213, 215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором №29/11/2007/840-К/1067, укладеним 29 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: