Справа № 127/2120/16-ц Провадження № 22-ц/772/3112/2016Головуючий в суді першої інстанції Сичук М. М.
Категорія 39 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С.., Шемети Т.М.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права на членство в кооперативі, зобов'язання вчинити дії, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», третя особа ОСОБА_6 про визнання членом гаражного товариства, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», третя особа ОСОБА_5 про визнання права на членство в кооперативі, зобов'язання вчинити дії.

Позов обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_7. За свого життя, а саме 25.09.2001 року останній придбав гараж НОМЕР_1 в гаражному товаристві ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани» (далі - ГТ ВВПЗСУ «Ветерани»), який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 23 та був зарахований до складу членів товариства згідно протоколу правління №7 від 12.10.2001 року.

З метою реалізації свого права на прийняття спадщини спадкоємці померлого звернулися з заявами до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний гараж державним нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Зазначав, що ОСОБА_8 як законний представник ОСОБА_3 звернулася до ГТ ВВПЗСУ «Ветерани» з заявою про включення ОСОБА_3, як правонаступника померлого до числа учасників кооперативу.

10.07.2014 року ГТ ВВПЗУ «Ветерани» надіслало письмову відповідь про відмову рішенням правління у задоволенні заяви, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_7 не мав свідоцтва про право власності на вказаний гараж, а спадкоємці не дійшли згоди щодо того, хто буде членом товариства.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_3, посилаючись на положення ст.ст.1216, 1218, 1258 ЦК України, ст.ст. 6, 8, 10, 11, 13, 15, 19-1 Закону України «Про кооперацію», п.3.4, 3.9, 10.1, 10.2, 10.3, 10.6 Статуту гаражного товариства ВВПЗУ «Ветерани», п.10 ППВСУ №5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», просив визнати за ним право на членство в гаражному кооперативі ГТ ВВПЗСУ «Ветерани», як спадкоємця померлого ОСОБА_7 та зобов'язати ГТ ВВПЗСУ «Ветерани» зарахувати його до числа учасників кооперативу.

У березні 2016 року третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 звернулася у суд з позовом до ГТ ВВПЗСУ «Ветерани» про визнання членом гаражного товариства.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7 Після його смерті відкрилась спадщина на грошові вклади, квартиру АДРЕСА_1 та на гаражі: НОМЕР_1 в ГТ ВВПЗСУ «Ветерани», розташованому по вул. 600-річчя, 23 у м. Вінниці; № 9 у товаристві власників гаражів, що розташований у с. Зарванці Вінницького району Вінницької області.

Спадкоємцями за законом є ОСОБА_5, син померлого від першого шлюбу ОСОБА_6 та онук ОСОБА_3

Згідно заповіту спадкоємицею за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 є онука померлого ОСОБА_10.

Спадкоємці подали до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори відповідні заяви. В шестимісячний строк для прийняття спадщини, сторони дійшли згоди, що ОСОБА_5 відмовляється від обов'язкової частки на квартиру на користь ОСОБА_10 В свою чергу, ОСОБА_6, який діяв в інтересах дочки, відмовився на користь ОСОБА_5 від гаража НОМЕР_1 ГТ ВВПЗСУ «Ветерани».

11.07.2014 року ОСОБА_5 звернулася до державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку гаражів у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них.

Вказує, що ОСОБА_7 не встиг за життя зареєструвати право власності на гаражі, а відтак вона позбавлена можливості отримати відповідний правовстановлюючий документ на 1/2 частки гаражів.

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернулася з письмовою заявою на ім'я голови правління ГТ ВВПЗУ «Ветерани», в якій просила прийняти її в члени гаражного товариства та переоформити особовий рахунок гаража НОМЕР_1. Заяву ОСОБА_5 було прийнято та розглянуто і на останню було покладено обов'язок сплати вступного внеску в розмірі 250 грн. та подальших щорічних платежів в розмірі по 420 грн.

Посилаючись на вищенаведене та положення ст.1269 ЦК України, ст.60 СК України, п.4.3, 10.3 Статуту гаражного товариства ВВПЗУ «Ветерани», п.10 ППВСУ №5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гарно-будівельних кооперативів», ОСОБА_5 просила визнати її членом ГТ ВВПЗСУ «Ветерани», як дружину та спадкоємицю померлого ОСОБА_7

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2016 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2016 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_6

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани» про визнання права на членство в кооперативі, зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Позов ОСОБА_5 до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», третя особа ОСОБА_6 про визнання членом гаражного товариства - задоволено.

Визнано ОСОБА_5 членом гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», як дружину та спадкоємицю померлого ОСОБА_7

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити, а в позову ОСОБА_5 відмовити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (а.с.52). Після його смерті відкрилась спадщина на грошові вклади, квартиру АДРЕСА_1 та на гараж НОМЕР_1 в ГТ ВВПЗСУ «Ветерани», розташованому по вул. 600-річчя, 23 у м. Вінниці; та гараж НОМЕР_2 у товаристві власників гаражів, що розташований у с. Зарванці Вінницького району Вінницької області.

Спадкоємцями за законом є ОСОБА_5, син померлого від першого шлюбу ОСОБА_6 та онук ОСОБА_3

Згідно заповіту від 11.12.2007 року ОСОБА_7 заповів внучці ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1.

По справі також встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в шестимісячний строк подали до Третьої вінницької державної нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 10.02.2014 року він відмовився від всієї належної йому частки спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_7 на користь інших спадкоємців за законом: ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2014 року ОСОБА_3 прийняв в ? частці спадщину, яка складається: з грошового вкладу з належними відсотками та компенсаціями, що зберігається у філії ПУАТ «Фідобанк», що є наступником АТ «Ерсте Банк» на зарплатному картковому рахунку НОМЕР_3, залишок коштів становить 5273,80 грн, який належить спадкодавцеві; грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у відділенні «Центральне» Вінницької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку «НОМЕР_4 (дата відкриття 14.02.2011 року), залишок коштів на якому станом на 12.11.2013 року складає 3423,80 доларів США та поточному рахунку для виплат НОМЕР_5 (дата відкриття 24.09.2009 року) залишок коштів на якому станом на 12.11.2013 року відсутній, які належать спадкодавцеві; грошового вкладу з належними відсотками та компенсаціями, що зберігається у ТВБВ №10001/0192 філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_6, який належить спадкодавцеві.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30.02.2014 року ОСОБА_5 прийняла в ? частці спадщину, яка складається: з грошового вкладу з належними відсотками та компенсаціями, що зберігається у філії ПУАТ «Фідобанк», що є наступником АТ «Ерсте Банк» на зарплатному картковому рахунку НОМЕР_3, залишок коштів становить 5273,80 грн, який належить спадкодавцеві; грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у відділенні «Центральне» Вінницької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку «НОМЕР_4 (дата відкриття 14.02.2011 року), залишок коштів на якому станом на 12.11.2013 року складає 3423,80 доларів США та поточному рахунку для виплат НОМЕР_5 (дата відкриття 24.09.2009 року) залишок коштів на якому станом на 12.11.2013 року відсутній, які належать спадкодавцеві.; грошового вкладу з належними відсотками та компенсаціями, що зберігається у ТВБВ №10001/0192 філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_6, який належить спадкодавцеві.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2014 року на підставі заповіту ОСОБА_10 прийняла спадщину, яка складається з квартири під номером АДРЕСА_1.

Листом гаражного товариства ветеранів, праці і Збройних Сил України «Ветерани» від 10.07.2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про прийняття в члени гаражного товариства (а.с.19)

Відповідно до довідки гаражного товариства ветеранів, праці і Збройних Сил України «Ветерани» від 07.12.2015 року ОСОБА_7 придбав гараж НОМЕР_1 в гаражному товаристві 25.09.2001 року та був прийняти в члени товариства згідно протоколу правління №7 від 12.10.2001 року (а.с.6).

Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 11.07.2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видання свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частку гаража НОМЕР_7, що знаходиться у ТВГ НОМЕР_2 с. Зарванці Вінницького району Вінницької області по вул. Інтернаціональній, 1Г та частку гаража НОМЕР_1, що знаходиться у ГТ «Ветерани» у м. Вінниці по вул.600-річчя, 23, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_7, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на вказані вище гаражі не були надані ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для задоволення позову немає.

Задовольняючи позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 постійно проживала з спадкодавцем та користувалась спірним гаражем, після смерті вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Суд також виходив з того, що за життя ОСОБА_7 набув права власності на гараж шляхом його викупу, тому на час смерті у нього виникло на гараж право власності відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», а тому спірний гараж є частиною спадкової маси, право на яку відкрилось після смерті спадкодавця.

Проте, до таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст.1278 ЦК України частка кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті не розподілив спадщину між ними.

По справі встановлено, що відповідно до довідки від 07.12.2015 року гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани» ОСОБА_7 придбав гараж НОМЕР_1 по вул.600-річчя, 23 у м. Вінниці в ГТ ВВПЗСУ «Ветерани» 25.09.2001 року. Був прийнятий в члени товариства згідно протоколу правління №7 від 12.10.2001 року.

Відповідно до п.3.9 Статуту товариства право власності дійсних членів товариства фізичних осіб на своє майно, майновий пай і на свою частку майна загального користування успадковуються.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, порушив норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим передчасно дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, не навівши у рішенні суду жодних мотивів.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що ОСОБА_7 за життя набув право власності на гараж шляхом його викупу на підставі ст. 15 Закону України «Про власність», і що спірний гараж увійшов до спадкової маси.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не був учасником гаражного кооперативу при його заснуванні, спірний гараж не будував, його не викупав в розумінні Статуту товариства та закону, а придбав гараж 25.09.2001 року, який раніше збудував інший член товариства, і вже після придбання, 12.10.2001 року був прийнятий в члени товариства (а.с.103).

Колегією суддів встановлено, що на спірний гараж відсутні правовстановлюючі документи, право власності на нього за ОСОБА_7, як на об'єкт нерухомого майна, зареєстровано не було, а тому він не увійшов до спадкової маси та на нього не відкрилась спадщина.

В той же час, спадкоємці ОСОБА_3 успадкували певні майнові права, що мав померлий будучи членом товариства, фактично володіючи та користуючись спірним гаражем.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції також не було взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 придбав гараж НОМЕР_1 по вул.600-річчя, 23 у м. Вінниці в ГТ ВВПЗСУ «Ветерани» та був прийнятий у члени товариства ще до одруження з ОСОБА_5, а тому остання разом з ОСОБА_3 можуть претендувати на спірні права лише, як спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_7

Відповідно до п.12.2. Статуту в разі смерті члена товариства його рідні або спадкоємці повинні повідомити правління товариства, а також мають право стати членами товариства. Порядок вступу в члени товариства, права та обов'язки його членів визначені розділами 10-13 Статуту.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права на членство в гаражному кооперативі та задовольняючи позов ОСОБА_5 про визнання членом гаражного кооперативу, суд не навів у рішенні жодних мотивів, чому ОСОБА_5 має переважне право на членство в гаражному товаристві, ніж інший спадкоємець першої черги ОСОБА_3

Таким чином, з огляду на положення діючого законодавства, що регулює виниклі правовідносини, положень статуту товариства, колегія суддів прийшла до висновку, що спадкоємці померлого ОСОБА_7 - його онук ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_5 мають право на вступ у члени ГТ ВВПЗСУ «Ветерани» у порядку передбаченому статутом.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду в частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_3 про визнання його права на членство в гаражному товаристві ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани» є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов'язання гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани» зарахувати ОСОБА_3 до числа учасників кооперативу не можуть бути задоволені, оскільки вказане питання належить до компетенції правління та зборів товариства і вирішується в порядку передбаченому Статутом. Суд не вправі перебирати на себе функції та повноваження, які віднесені до компетенції виборних органів товариства та примушувати ці органи прийняте певне рішення, тим більше, що ОСОБА_3 раніше не надавав товариству документів, що підтверджують його право на цю спадщину і між спадкоємцями існував невирішений спір, а тому така вимога є ще і передчасною.

Крім того, спосіб захисту обраний позивачем не відповідає положенню статуту товариства, оскільки позивач просить суд зобов'язати зарахувати його до числа учасників кооперативу, хоча статутом передбачені члени товариства, а не учасники кооперативу, які приймаються в члени товариства, а не зараховуються до нього.

Верховний Суд України висловив правову позицію у Постанові від 19.10.2016 року (справа № № 6-1002 цс16), що серед встановлених статтею 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів судом, не зазначено такого способу захисту, як оскарження дій, рішень та повноважень кооперативу, які відповідно до закону, статуту об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої компетенції, та оскарження таких дій не підлягає захисту в судовому порядку.

З тих самих підстав не можна вважати законним рішення суду і в частині задоволення позову ОСОБА_5 про визнання її членом гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», як дружину та спадкоємицю померлого ОСОБА_7

Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7, а тому має право на спадщину в тому числі і на членство в гаражному товаристві, однак суд не вправі визнавати ОСОБА_5 одразу членом товариства, оминаючи порядок передбачений законом (ст.11 Закону України «Про кооперацію»), статутом товариства та обмежуючи права та компетенцію органів товариства.

Помилковими є і висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 має переважне право на вступ до гаражного товариства, оскільки постійно проживала з покійним ОСОБА_7 та користувалась спірним гаражем після смерті ОСОБА_7 Такі висновки, суд першої інстанції поклав в обґрунтування задоволення позову ОСОБА_5 та відмови у позові ОСОБА_7, фактично позбавивши останнього спадщини, хоча ОСОБА_3 та ОСОБА_5 обидва мають права на спадщину, так як є спадкоємцями першої черги і вчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до пп.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм процесуального права.

Виходячи з вищенаведеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5

Ураховуючи положення ч.ч.1 та 5 ст.88 ЦПК України про перерозподіл апеляційним судом судових витрат при скасуванні рішення та ухваленні нового, з ОСОБА_5 слід стягнути витрати на користь ОСОБА_3 сплаченого ним судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 606,32 грн. за подачу апеляційної скарги, а також з гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани» на користь ОСОБА_3 сплаченого ним судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 551,20 грн. за подачу позову та 606,32 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2016 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права на членство в кооперативі, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати право ОСОБА_3 на членство в гаражному товаристві ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани».

В іншій частині позову - відмовити.

У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 до гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани», третя особа ОСОБА_6 про визнання членом гаражного товариства - відмовити.

Стягнути з гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних Сил України «Ветерани» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн. за подання позову та 606,32 грн. за подання апеляційної скарги, всього 1157,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 606,32 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ А.Ю. Зайцев

Судді: /підпис/ О.С. Панасюк

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом.

Суддя: