Дата документу 26.05.2016 Справа № 554/9691/15-ц
Провадження № 2/554/9691/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шевської О.І.

при секретарі Дроздові Д.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Національної страхової Компанії «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та в процесі розгляду справи зменшила свої позовні вимоги в порядку ст.. 31 ЦПК України прохаючи суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь завдану їй моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в розмірі 10 000 грн., процесуальні витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні в сумі 5 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що 08.12.2014 року біля 08 год. 20 хв. ОСОБА_5, керуючи технічно-справним автомобілем НОМЕР_1 рухався по вул. Карла Лібкнехта від вул.Довженка у напрямку вул.Південної у м.Полтава і на спуску в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, а також особливості погодніх умов, щоб мати змогу постійно контролівати рух, втратив контроль за рухом автомобіля, не впорався з цього керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу і за межі проїжджої частини та в районі будинку №87 скоїв наїзд на позивача ОСОБА_1 що рухалася в попутному напрямку по лівому краю проїжджої частини. За вказаним фактом стосовно ОСОБА_5 було порушено кримінальне провадження за ст.. 286 ч.1 КК України та останній був притягнутий до кримінальної відповідальності. Внаслідок даного ДТП позивачу згідно висновку експерта №1773 від 13.01.2015 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді : переломів нижньої лівої кінцівки та компресійного перелому Th12, закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку. На придбання медикаментів, консультацій з приводу лікування та можливостей хірургічного втручання було затрачено значну суму грошових коштів. Згідно висновку ЛКК для відновлення її фізичного стану необхідно санаторно-курортне лікування. В наслідок протиправних дій відповідача була спричинена також моральна шкода, яка полягає у наявності фізичного болю та страждань, яких потерпіла зазнала у звязку із ушкодженням здоровя. Вона вимушена була перебувати на лікуванні у лікувальному закладі у звязку із переломом ніг та хребта. На даний час позивач не повністю одужала та потребує операцій, що дає підстави побоюватися, що її ліва нога та хребет уже не будуть функціонувати як до аварії. Хвилюванням у звязку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя. Так як фізичні можливості після аварії значно погіршилися навіть в догляді за собою.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 зазначив, що при винесенні судового рішення покладаються на розсуд суду, звернув увагу суду, на те що уточнені позовні вимоги не містять вимог до СК «Оранта» та зазначив, що ними виконано свої зобовязання перед позивачем.

Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 08.12.2014 року біля 08 год. 20 хв. ОСОБА_5, керуючи технічно-справним автомобілем НОМЕР_1 рухався по вул. Карла Лібкнехта від вул.Довженка у напрямку вул.Південної у м.Полтава і на спуску в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, а також особливості погодніх умов, щоб мати змогу постійно контролювати рух, втратив контроль за рухом автомобіля, не впорався з цього керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу і за межі проїжджої частини та в районі будинку №87 скоїв наїзд на позивача ОСОБА_1 що рухалася в попутному напрямку по лівому краю проїжджої частини.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_5 було порушено кримінальне провадження за ст.286 ч.1 КК України та останній був притягнутий до кримінальної відповідальності.

На момент ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована страховою компанією «Оранта» і мається страховий поліс №АІ/ 1935867, строк дії поліса 15.11.2014 р. по 14.11.2015 року. Страхова сума за полісом: 100000.00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоровю та 50000.00 грн. за шкоду заподіяну майну третіх осіб.

25 травня 2015 року відповідач ОСОБА_5 вироком Октябрського районного суду м.Полтава був визнаний винним у предявленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Внаслідок даного ДТП позивачу згідно висновку експерта №1773 від 13.01.2015 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді : переломів нижньої лівої кінцівки та компресійного перелому Th12, закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку.

На придбання медикаментів, консультацій з приводу лікування та можливостей хірургічного втручання було затрачено значну суму грошових коштів. Згідно висновку ЛКК для відновлення фізичного стану позивача необхідно санаторно-курортне лікування. В наслідок протиправних дій відповідача була спричинена також моральна шкода, яка полягає у наявності фізичного болю та страждань, яких потерпіла зазнала у звязку із ушкодженням здоровя. Вона вимушена була перебувати на лікуванні у лікувальному закладі у звязку із переломом ніг та хребта. На даний час позивач не повністю одужала та потребує операцій, що дає підстави побоюватися, що її ліва нога та хребет уже не будуть функціонувати як до аварії. Хвилюванням у звязку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя. Так як фізичні можливості після аварії значно погіршилися навіть в догляді за собою.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст.. 38 КпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

У відповідності до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому п.1 ч.2 вказаної норми права встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Приписами ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Суд, встановивши фактичні обставини справи у відповідності до вищеназваних правових норм та враховуючи вимоги об'єктивності, розумності й справедливості та обставини справи, враховує характер кримінального правопорушення (ДТП від 08.12.2014 року) та ступінь вини відповідача ОСОБА_5 яке вчинене ним з необережності, глибину фізичних та духовних страждань позивача унаслідок травмування, страждання останньої, вимоги розумності та справедливості, та те, що відповідачем добровільно завдану шкоду не сплачено, та взагалі не визнано. Так ж відповідач не попросив вибачення у потерпілої.

Отже, визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує, що позивач є особою, якій злочином заподіяно моральну шкоду, що дії відповідача є протиправними, також суд враховує, тяжкість травми, що спричиняє їй постійний душевний біль та моральні страждання.

Виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості, з врахуванням глибини і тривалості душевних страждань позивача, суд приходить до висновку, що достатньою сатисфакцією для позивача з боку відповідача, буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають відшкодування, так є безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Розрахунок наданий представником позивача не може бути взятий судом до уваги, так як він містить розрахунок у кримінальному процесі та взагалі не містить розрахунку на правову допомогу у цивільному процесі.

Керуючись ст.ст. 10 11, 60,61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Національної страхової Компанії «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 завдану моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в розмірі 5 (пять) тисяч гривень.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити за недоведеністю.

В частині позовних про стягнення коштів на правову допомогу відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів із дня його проголошення, або протягом 10 днів із дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.І. Шевська