Справа № 645/1381/16-ц
Провадження № 2/645/1295/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Новицької Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що його рідному прадіду ОСОБА_3 /ОСОБА_4/ на праві власності за денаціоналізацією належав житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Немишлянській №55 у м. Харкові на підставі посвідчення,виданого орендовим управлінням Комунгоспу м. Харкова від 27 червня 1927 року. Але в правовстановлюючих документах зазначеному посвідченні та висновку про реєстрацію домоволодіння неправильно зазначено імя та по батькові прадіда ОСОБА_5 замість ОСОБА_3.

24 липня 1942 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 був його син ОСОБА_6.

Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_3 його син ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті батька постійно проживав в спірному житловому будинку.

06 листопада 1974 року помер ОСОБА_6.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6Є була його дружина ОСОБА_7, його син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_8 /ОСОБА_2/ А.М., відповідачка по справі. Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_6 його син та дружина фактично прийняли спадщину, так як на момент смерті ОСОБА_6Є постійно проживали в спірному житловому будинку, що підтверджується даними, які містяться в будинковій книзі. Відповідачка спадщину після смерті батька не приймала.

27 серпня 1979 року померла ОСОБА_7 Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 був її син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_8 /ОСОБА_2/ А.М., відповідачка по справі. Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_8 прийняв спадщину, так як постійно проживав та був зареєстрований в спірному житловому будинку. Вважає, що відповідачка спадщину після смерті матері не приймала.

Вважає, що за ОСОБА_8 можливо визнати право власності на ? частину спірного житлового будинку після смерті матері.

12 липня 1999 року ОСОБА_8 помер, після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивач ОСОБА_1, його син, який прийняв спадщину після смерті батька, так як постійно проживав та був зареєстрований в спірному житловому будинку.

В даний час позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, так як необхідно встановити факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_6. Крім того, в правовстановлюючих документах на житловий будинок посвідченні орендового управління Комунгоспу м.Харкова від 27 червня 1927 року, що зареєстровано при Харківськім Відміськкомгоспі в реєстрі приватно-власницьких будівель під №13438 частини 135 неправильно зазначено імя та по батькові власника ОСОБА_5 замість ОСОБА_3.

Представник позивача ОСОБА_9, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, та пояснила про обставини, викладені вище.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, повністю визнала позов ОСОБА_1, і просила суд задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за її відсутністю, про що надала відповідну нотаріально завірену заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається з посвідчення, виданого орендовим управлінням Комунгоспу м.Харкова від 27 червня 1927 року, що зареєстровано при Харківськім Відміськкомгоспі в реєстрі приватно-власницьких будівель під №13438 частини 135, ОСОБА_5 передано по денаціоналізації у приватну власність домобудівлі в м.Харкові, що містяться по хут.Нимишлі /зараз вул..Немишлянська №55 в м.Харкові/ на земельній ділянці в 648 кв.м.. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано в комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_5

Домоволодіння за зазначеною адресою складається з житлового будинку літ.А-1 з прибудовами, загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 44 кв.м. та надвірних будівель, що підтверджується даними, які містяться в технічному паспорті на домоволодіння.

Житловий будинок з надвірними будівлями за зазначеною адресою розміщений на земельній ділянці площею 648,6 кв.м., наданій ОСОБА_5 в користування

Згідно свідоцтва про смерть ЯР №073089 актовий запис №2-8016, виданого міським ЗАГС, ОСОБА_3 помер 23 липня 1942 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 був його син ОСОБА_6. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження та копією рішення суду.

Згідно рішення нарсуду 2 уч. Сталінського району м.Харкова від 23 жовтня 1948 року встановлено факт, що ОСОБА_3 має дійсно імя ОСОБА_3, а не ОСОБА_5, як зазначено в посвідченні про право на домоволодіння; та що він є батьком ОСОБА_6.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_3 його син ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті батька постійно проживав в спірному житловому будинку, що вбачається з будинкової книги.

06 листопада 1974 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

За статтею 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час смерті спадкодавця, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду СРСР від 01.07.1966р. №6 «Про судову практику по справам про спадкування», спадкоємець прийняв спадщину, якщо на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Або якщо у той же строк він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття усього спадкового майна, у чому б воно не виражалось і де б воно не знаходилось.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6Є була його дружина ОСОБА_7, його син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_8 /ОСОБА_2/ А.М., відповідачка по справі. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб та даними, які містяться в будинковий книзі.

Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_6 його син та дружина фактично прийняли спадщину, так як на момент смерті ОСОБА_6Є постійно проживали в спірному житловому будинку, що підтверджується даними, які містяться в будинковій книзі. Відповідачка спадщину після смерті батька не приймала.

Таким чином, суд вважає, що за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливо визнати право власності по 1/2 частини спірного житлового будинку за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

27 серпня 1979 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ВЛ № 305939, виданого Жовтневим РАГС м. Харкова 25.08.1979р..

Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 був її син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_8 /ОСОБА_2/ А.М., відповідачка по справі. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвами про народження, серії ЯК № 581226, виданого обласним архівом м. Харкова 23.07.1954р. та № 8346, виданого 27.12.1928р. РАГС при 1-й район Харківського округу відповідно.

Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_8 прийняв спадщину, так як постійно проживав та був зареєстрований в спірному житловому будинку разом зі спадкодавцем, що підтверджується даними, які містяться в будинковій книзі. Відповідачка спадщину після смерті матері не приймала.

Таким чином суд вважає, що за ОСОБА_8 можливо визнати право власності на ? частину спірного житлового будинку після смерті матері.

12 липня 1999 року ОСОБА_8 помер,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 193570, виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 12.07.1999р..

Після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є його син ОСОБА_1, позивач по справі. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серія V-УР № 1228854, виданого Московським РАГС м. Харкова 02.11.1964р..

Позивач прийняв спадщину після смерті батька, так як постійно проживав та був зареєстрований в спірному житловому будинку разом зі спадкодавцем, що підтверджується даними, які містяться в будинковій книзі.

В даний час позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, так як необхідно встановити факт родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_6. Крім того, в правовстановлюючих документах на житловий будинок посвідченні орендового управління Комунгоспу м.Харкова від 27 червня 1927 року, що зареєстровано при Харківськім Відміськкомгоспі в реєстрі приватно-власницьких будівель під №13438 частини 135 неправильно зазначено імя та по батькові власника ОСОБА_5 замість ОСОБА_3.

Як вбачається з відповіді Дванадцятої ХДНК від 06.06.2016р. № 1749/01-16, згідно відомостей зі Спадкового реєстру та Алфавітних обліку та реєстрації спадкових справ 12 ХДНК за 1993-2016р.р., після смерті ОСОБА_3, померлого 24.07.1942 року, ОСОБА_6, померлого 06.11.1974 року, ОСОБА_8, померлого 12.07.1999 року заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, відомості про наявність заповіту відсутні, спадкові справи не заводились, свідоцтв про право на спадщину не видавались; після смерті ОСОБА_10, померлої 24.08.1979р., яка мешкала за адресою: м. Харків, вул.. Немишлянська, б. 55, заведена спадкова справа № 490/1980 на підставі заяви дочки спадкодавці ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_10) ОСОБА_11 про видачу свідоцтва про право на спадщину, відомості про наявність заповіту відсутні. Інші заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Суд вважає, що позивачем доведені ті обставини на які він посилається у позові.

Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно зі ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст..5;8;10;11;15;57-60;209-210;212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 посвідчення орендового управління Комунгоспу м. Харкова від 27 червня 1927 року, зареєстрованого при Харківськім Відміськкомгоспі в реєстрі приватно-власницьких будівель під №13438 частини 135.

Встановити факт, що ОСОБА_8, померлий 12 липня 1999 року є рідним сином ОСОБА_6, померлого 06 листопада 1974 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ.А-1 з прибудовами «а», «б», ганком «а2», загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею44 кв.м. з надвірними будівлями літня кухня літ. «В2, льох літ «Г2, вбиральня літ «Е», літній душ літ. «Ж», дворовий водопровід №2, огорожа №№ 4-7, яма вигрібна №8, що розташований по вул.. Немишлянській, буд. 55 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого 12 липня 1999 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: