У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних і кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 року за поданням старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець Ужгородського МВ ДВС за погодженням із начальником відділу Хвастою С.В. звернувся у суд із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 у жовтні 2016 р. (а.с.1-3).

Просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України, ОСОБА_3 (м. Ужгород, вул. Віннична, 5/3, 09.10.1980 р. н.) до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим документом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 р. у задоволенні подання відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про задоволення подання державного виконавця. Доводить про неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є обґрунтованим і доцільним, оскільки боржник своїх грошових зобов'язань перед ним як стягувачем не виконав, не бажає цього і всіляко ухиляється. Зазначає, що такі дії боржника належить розцінювати як такі, що спрямовані на умисне ухилення від виконання рішення суду. При цьому останній має змогу виконати зобов'язання, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 не визнав скарги як безпідставної і просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін як законну.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду про стягнення із нього суми боргу. Вказує, що в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання останнім судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із постановленням нової по суті питання, із таких мотивів.

Як убачається з матеріалів справи, 03 березня 2016 р. Ужгородським міськрайонним судом у цивільній справі № 308/13524/15-ц було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів (а.с.24). 14.03.2016 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження (а.с.23) та надано строк для самосійного виконання рішення. 19.05.2016 р. державним виконавцем було накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с.22). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстрована частка в квартирі по АДРЕСА_1 (а.с.7-11), ця квартира знаходиться в іпотеці та на неї накладено арешт. У рамках виконавчого провадження № 50464136 були надіслані запити до Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, про те, чи працює боржник, останнє місце його роботи, про джерела отримання доходів (а.с.12-13), з яких видно, що в органах ДПС на обліку ОСОБА_3 не перебуває, постійного та офіційного місця роботи не має, також відсутні відомості щодо джерел отримання доходів. 26.09.2016 р. державним виконавцем надіслано виклик боржнику (а.с.15) рекомендованою кореспонденцією (а.с.18-20) про те, щоб останній з'явився за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, на 30.09.2016 р. о 10.00 год. для надання підтверджуючих документів про сплату боргу на користь ОСОБА_1 У газеті «Новини Закарпаття» від 17 грудня 2016 р. №№ 143-144 (а.с.58-65) міститься оголошення про зобов'язання ОСОБА_3, з'явитися до державного виконавця 20.12.2016 р. на 10 год. для надання пояснень щодо невиконання рішення суду (а.с.12). До матеріалів справи також доданий акт державного виконавця від 10 лютого 2017 р. (а.с.76). Державним виконавцем разом зі стягувачем і понятими було здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 Зафіксовано, що боржника вдома не було, хоча він був повідомлений про час і місце виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодження сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, до виконання зобов'язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Згідно з вимогами п.18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов'язань у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на час виникнення цих правовідносин), боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Доводи боржника зводяться до того, що він не знав про рішення суду та виконавче провадження, оскільки не отримував жодних повідомлень на судові засідання та виклики до державного виконавця, а дізнався лише тоді, коли державний виконавець прибув за місцем реєстрації ОСОБА_3 10.02.2017 р. (АДРЕСА_1 де фактично проживають його батьки. Сам же він проживає АДРЕСА_2

Такий довід не заслуговує на увагу як необґрунтований.

У матеріалах справи є достатні та належні докази, які підтверджують, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів для примусового виконання рішення суду. Натомість дії боржника свідчать про умисну бездіяльність, яка спрямована на невиконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд першої інстанції належним чином не встановив фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів вважає, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника зможе забезпечити виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є чинним. Твердження ОСОБА_3 про те, що він не знав про рішення суду, яким із нього стягнуто на користь ОСОБА_1 суму боргу, яке вже не виконується понад рік із-за умисної бездіяльності боржника, не зупиняє його виконання і не має правового значення для суті питання.

Керуючись ст. 14, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, п.6 ч.1 ст. 314, ст.ст. 313, 315, 317, 319, 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 року скасувати. 3. Подання старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області задовольнити. 4. Тимчасово обмежити громадянина України - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 січня 2016 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 9000 доларів США, 3% річних від простроченої суми, що складає 319 доларів США, та судові витрати в розмірі 2122.50 грн.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: