АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шумейко О.І.
№22-ц/796/9661/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київміськбуд-1», Товариство з обмеженою відповідальністю «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ», Прокуратура Оболонського району міста Києва, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві, про стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації.

У мотивування вимог посилалася на те, що 09 березня 1993 року сторони уклали шлюб.

За час перебування у шлюбі вони набули у спільну сумісну власність цінні папері - прості іменні акції, емітентом яких є ПрАТ «Київміськбуд-1», у кількості 398 штук, номінальною вартістю цінного паперу 20,00 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 7 960 грн, та 500 штук, номінальною вартістю цінного паперу 20,00 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 10000 грн.

Отже, загальна вартість цінних паперів, яка була та мала бути включеною до вартості майна подружжя, що підлягає поділу, становить 17 960 грн.

Під час розгляду іншої цивільної справи, яка стосувалася поділу іншого майна подружжя, їй стало відомо, що відповідач не є власником простих іменних акцій ПрАТ «Київміськбуд-1», оскільки у 2014 році він уклав договори купівлі-продажу цінних паперів - акцій ПрАТ «Київміськбуд-1», за умовами якого покупцем зазначених цінних паперів стало ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ».

Так, дані договори укладені в період дії постанови слідчих органів про накладення арешту на всі майнові активи ОСОБА_4

Крім того, вказані договори купівлі-продажу цінних паперів укладені без її відома та згоди як дружини, спрямовані на незаконне заволодіння та приховування спільного майна, що підлягає поділу, а тому на її користь має бути стягнена грошова компенсація замість присудженого майна в розмірі вартості 3/4 частин пакету цінних паперів (акцій) на загальну суму 13470 грн.

З урахуванням наведеного просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 3/4 частин пакету цінних паперів (акцій) на загальну суму 13470 грн, що в цілому складається з 398 штук простих іменних акцій емітента ПрАТ «Київміськбуд-1», , номінальною вартістю цінного паперу 20 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 7960 грн, 500 штук простих іменних акцій емітента ПрАТ «Київміськбуд-1», , номінальною вартістю цінного паперу 20 грн, загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 10000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київміськбуд-1», Товариство з обмеженою відповідальністю «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ», Прокуратура Оболонського району м.Києва, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві, про стягнення грошової компенсації.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.04.2015 року у цивільній справі про поділ майна подружжя, не з'ясовано обставини щодо особливостей переходу права власності на іменні акції цього товариства, передбачених статутом емітента ПрАТ «Київміськбуд-1».

Вказує, що визнання недійсними правочинів, за якими припинено право власності відповідача на спірні цінні папери та застосування наслідків недійсності правочинів, не вимагається, тим більше, що її позовні вимоги стосуються компенсації вартості частини лише спільних коштів, за які спірне майно було придбане подружжям, а не відчужене.

Крім того, договори купівлі-продажу цінних паперів укладені під час накладення арешту на всі майнові активи ОСОБА_4

Посилається, що копія рішення Кишинівської Апеляційної палати від 03.11.2015 року у справі №2а-2898/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не містить апостилю, жодного підпису, відбитку печатки або штампу, яким скріплений документ, а тому не можна в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України вважати встановленими обставини, що викладені у рішенні суду Республіки Молдови.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недовідності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що 09 березня 1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 09.03.1993 року. (а.с. 10 т. 1)

За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: грошові кошти, акції та інші цінні папери, тощо.

Під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 набув у власність цінні папери - акції, емітовані ПрАТ «Київміськбуд-1», у загальній кількості 898 штук, номінальною вартістю одного цінного паперу - 20,00 грн. Вказані акції є іменними, випущені у бездокументарній формі.

Отже, цінні папери є об'єктом спільної сумісності власності подружжя, оскільки придбані за спільні кошти.

Згідно із ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою.

Таким чином, правочини направлені на придбання, відчуження цінних паперів за участю юридичної особи вчиняються в письмовій формі. Нотаріальне посвідчення для такого виду договорів чинним законом не передбачено.

06 травня 2014 року між ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» від імені та за рахунок якого діяв ТОВ «Центральний брокер» та ОСОБА_4 від імені та за рахунок якого діяв ОСОБА_5 укладено Договір №БВ-1395/14 купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого ОСОБА_4 на користь ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» відчужені цінні папери - іменні акції, бездокументарної форми випуску, емітентом яких є ПрАТ «Київміськбуд-1», у кількості 500 шт., загальною номінальною вартістю 10 000 грн. (а.с. 33-34 т. 1)

02 липня 2014 року між сторонами укладено Угоду про внесення змін до Договору №БВ-1395/14 купівлі-продажу цінних паперів від 06.05.2014 року, за умовами якої розрахунок за спірні цінні папери здійснюється шляхом переказу на рахунок ОСОБА_4 цінних паперів - інвестиційних іменних сертифікатів, емітентом яких є ЗНВПІФ «Лайф Сайенс» ТОВ «КУА «Холдінг Груп». (а.с. 239 т. 1)

30 вересня 2014 року між ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» від імені та за дорученням якого діяв ТОВ «Брокерська компанія «Оптіма» та ОСОБА_4 в особі ОСОБА_6 укладено Договір №БВ-0914/1820 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до якого ОСОБА_4 відчужив на користь ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» прості іменні акції ПрАТ «Київміськбуд-1», у кількості 398 шт., ціна за пакет цінних паперів - 7 960 грн. (а.с. 35-36 т. 1)

28 листопада 2014 року між сторонами укладений Додатковий договір №1 до Договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ-0914/1820 від 30.09.2014 року, за змістом якого розрахунок за придбані цінні папери здійснюється шляхом перерахування на користь ОСОБА_4 простих іменних акцій, емітованих ПАТ «Торговий Дім «Віан». (а.с. 171 т. 1)

Отже, ОСОБА_4 набув у власність цінні папери - акції, емітовані ПАТ «Торговий Дім «Віан», та інвестиційні іменні сертифікати, емітентом яких є ЗНВПІФ «Лайф Сайенс» ТОВ «КУА «Холдінг Груп», що в свою чергу підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах на 26.05.2016 року. (а.с. 240 т. 1)

Також вірним є висновок суду першої інстанції, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 мав право розпорядитися належними йому на праві власності цінними паперами, які засвідчують його участь в акціонерному товаристві, без згоди позивача.

За загальним правилом ч. 2 ст. 65 СК дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її (його) згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Така згода на укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згідно із ч. 3 ст. 65 ЦК повинна бути письмовою, у тому числі нотаріально посвідченою, якщо правочин підлягав вчиненню з таким посвідченням. Ці вимоги поширюються на вчинення будь-яких правочинів.

Вирішуючи спори між подружжям про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, судам слід ураховувати, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (ст. 115 ЦК, ст. 85 Господарського кодексу України та ст. 12 Закону України від 19 вересня 1991 року №1576-XII "Про господарські товариства").

Згідно з положеннями ст. 10 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII "Про господарські товариства" таст. 116 ЦК учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя.

Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу.

З огляду на положення ст. ст. 116, 147 ЦК подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі є суб'єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї.

Таким чином, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям.

Отже, учасник господарського товариства має право розпорядження належною йому часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя.

Такий правовий викладений у постанові Верховного Суду України від 3 липня 2013 року в справі №6-61цс13.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Із ст. 65 СК України випливає, що у випадку укладення договору без згоди другого подружжя, такий договір може бути визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів визнання договорів купівлі-продажу цінних паперів від 06 травня 2014 року та від 30 вересня 2014 року недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Не є підставою для скасування рішення посилання представника апелянта, що оскільки копія рішення Кишинівської Апеляційної палати від 03.11.2015 року у справі №2а-2898/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не містить апостилю, жодного підпису, відбитку печатки або штампу, яким скріплений документ, а тому не можна в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України вважати встановленими обставини, що викладені у рішенні суду Республіки Молдови.

Так, в оскаржуваному рішенні суду лише зазначено, що у лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду сектора Буюкань мун. Кішінеу з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Рішенням суду сектора Буюкань мун. Кішінеу від 14.05.2015 року такий позов було задоволено, а рішенням Кишинівської Апеляційної палати від 03.11.2015 року рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу залишено без змін.

Крім того, суд першої інстанції у рішенні не посилався на рішення Кишинівської Апеляційної палати від 03.11.2015 року як на підставу звільнення від доказування.

До того ж, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 21.04.2016 року 12.12.2015 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб внесено актовий запис №601 про розірвання шлюбу між сторонами, підстава розірвання шлюбу - рішення суду сектора Буюкань муніципія Кишинів від 14.05.2015 року. (а.с. 238 т. 1)

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час поділу майна подружжя ОСОБА_2 спірні цінні папери позивачу на праві власності не належать, а відчуження цих паперів відбулося до розірвання шлюбу. Спірні цінні папери не увійшли до обсягу спільного нажитого майна подружжя, наявного на час його поділу. До того ж, матеріалами справи підтверджено, що в рахунок оплати договірної вартості спірних цінних паперів ОСОБА_4 отримані у власність цінні папери, емітовані іншими господарськими товариствами, які й досі залишаються у власності відповідача.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку і в колегії суддів відсутні правові підстави для переоцінки доказів.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва