Провадження № 2/761/2886/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Кривошиї Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) у грудні 2015 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач № 1, ОСОБА_2.), ОСОБА_3 (далі - Відповідач № 2, ОСОБА_3) про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2012 року у справі № 2-224/11 на його користь стягнуто із Відповідачів по 69 180,50 грн., з кожного, в якості відшкодування майнової шкоди. Проте, станом на день пред'явлення позову, вищезазначене судове рішення не виконане, гроші йому не повернуті, тобто Відповідачі ухиляються від сплати коштів за рішенням суду, яке набрало законної сили. З урахуванням уточнень до позовної заяви, Позивач просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з кожного із Відповідачів на на його користь на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) по 51 885,36 грн. інфляційних втрат та по 7 137,58 грн. - сум 3% річних, за період із 01.04.2013 по 31.09.2016.

У судових засіданнях Позивач підтримав позовну заяву з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог.

У судове засідання Відповідач № 1 не з'явилася. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомляла, клопотання про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи у її відсутність, які і пояснень чи заперечень на позов до суду не подавала.

У судових засіданнях Відповідач № 2 та його представник заперечували проти задоволення вимог позовної заяви, мотивуючи тим, що у Позивача та Відповідачів були відсутні будь-які боргові зобов'язання до ухвалення рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 2-224/11, а тому використання Позивачем терміну «боргу» є неправомірним та таким, що не відповідає змісту правовідносин. Також зазначили, що вищезазначене судове рішення виконується Відповідачами на підставі постанов Відділами державної виконавчої служби Шевченківського, Подільського та Печерського районних управлінь юстиції м. Києва, згідно приписів Закону України «Про виконавче провадження», таким чином Позивачем не враховано ступінь виконання рішення суду та не надано доказів невиконання чи неналежного виконання зазначеного судового рішення. Крім того, на їх думку, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, на підставі якої пред'явлено позов, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди та її відшкодуванням.

Заслухавши пояснення Позивача, Відповідача № 2, його представника, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що у 2011 році Позивач звертався до суду про стягнення із Відповідачів на його користь майнової шкоди, заподіяної йому внаслідок зробленого перепланування, перебудови, ремонту квартири АДРЕСА_1, та рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2012 року у справі № 2-224/11 із Відповідачів на його користь було стягнуто по 69 180,50 грн. з кожного, в якості відшкодування майнової шкоди.

Судове рішення набрало законної сили (а.с. 3).

Як вбачається із листів Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 815/19 від 09.12.2016 року та № 815/19 від 09.12.2016 року, відповідно, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2012 року у справі № 2-224/11 не виконане.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що рішенням суду із Відповідачів на користь Позивача стягнуто суму у розмірі 138 361,00 грн. і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, суд дійшов висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов'язань, які Відповідачі належним чином не виконують, що дає підстави для стягнення на користь Позивача інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за період 01.04.2013 по 31.09.2016, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Відповідно до розрахунку Позивача, перевірених судом, дана сума складає 51 885,36 грн. - інфляційних втрат та 7 137,58 грн. - 3% річних, або 59 022 грн. 95 коп., з кожного, які підлягають стягненню на користь Позивача з кожного із Відповідачів, у судовому порядку.

Заперечення представника Відповідачів з приводу того, що у сторін до ухвалення рішення у справі № 2-224/11 не існувало боргових правовідносин не приймаються судом до уваги, оскільки, грошове зобов'язання у Відповідачів виникло саме на підставі вищезазначеного рішення суду, яке набрало законної сили.

Заперечення представника Відповідачів з приводу того, що Позивачем не надано жодного доказу невиконання чи ступеню невиконання Відповідачами рішення суду спростовуються матеріалами справи, а саме листами Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 815/19 від 09.12.2016 року та № 815/19 від 09.12.2016 року, відповідно, з яких вбачається, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2012 року у справі № 2-224/11 не виконане.

Крім того, заперечення представника Відповідачів з приводу того, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникли у зв'язку із відшкодуванням шкоди, не приймаються судом до уваги, оскільки на думку суду дане твердження не ґрунтується на вимогах діючого законодавства. Крім того, дана позиція підтверджується Постановами ВСУ у справі № 6-1946цс15 від 6 липня 2016 року та у справі № 6-2168цс15 від 30 березня 2016 року, відповідно.

При цьому, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідачів, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 590 грн. 22 коп., з кожного.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 11, 625 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти у розмірі 59 022 (п'ятдесят дев'ять тисяч двадцять два) гривень 95 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти у розмірі 59 022 (п'ятдесят дев'ять тисяч двадцять два) гривень 95 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 590 грн. 22 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь держави судовий збір у розмірі 590 грн. 22 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :