АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1647/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Уманської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_6 залишено без руху у звязку з недотриманням вимог статей 119,120 ЦПК України. Надано позивачу можливість усунути недоліки позовної заяви до 16 травня 2016 року..

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_6 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2015 року скасувати, а позовну заяву повернути до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з слідуючих підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_6, суд виходив з того, що позивачем на момент постановлення ухвали від 16 травня 2016 року, не були виконані вимоги ухвали від 05 травня 2016 року про залишення позову без руху, а саме: в позовній заяві, щодо вимог про визнання права власності на спадкове майно не чітко викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, тому порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України. Також в позовній заяві, що стосується вище вказаних позовних вимог (з врахування особливостей предмету та підстав позову) не зазначені докази, які б підтверджували відповідні обставини (документи, які підтверджують, що позивач належним чином оформив свої спадкові права, коло спадкоємців, зведений кадастровий план, кадастровий акт та план схема відповідних земельних ділянок, тощо). Тому порушені вимоги п.6 ст. 119 ЦПК України. При цьому мова йде лише про посилання на відповідні докази в тексті позовної заяви згідно з положеннями п. 6 ст. 119 ЦПК України: « … 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування..». Що стосується безпосереднього надання доказів, то позивач може їх подати у строки відповідно до положення ст. 130 ЦПК України.

Для усунення цих недоліків судом був встановлений строк 16 травня 2016 року.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд, зокрема, зясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, особи, яка надає правову допомогу, або про судові доручення щодо збирання доказів.

Отже, позивач не позбавлений можливості подавати докази під час проведення попереднього судового засідання, заявляти клопотання про витребування необхідних доказів.

Відповідно до розяснення п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не в праві через неподання доказів при предявленні позову залишити заяву без руху та повертати заявнику.

Також, із матеріалів справи вбачається, що згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2016 року позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 16 травня 2016 року. 05 травня 2016 року було виготовлено супровідний лист про направлення копії ухвали ОСОБА_6О.(а.с.9). Однак, направлена до поштового відділення лише 10 травня 2016 року про що свідчить відтиск печатки на ксерокопії конверта (а.с.21). Як зазначає апелянт, копію ухвали від 05 травня 2016 року він отримав лише 16 травня 2016 року, тобто по закінченню строку на усунення недоліків позовної заяви..

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду не може залишатися без змін, підлягає до скасування, а справа повинна бути направлена до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Уманської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :