Ухвала

іменем україни

8 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Хопти С.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом та з урахуванням уточнень якого, посилався на те, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KF 46179, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 76 500 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 21 грудня 2027 року, з процентною ставкою 11,5% річних.

З метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_4 за вищезазначеним кредитним договором 21 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 були укладені договори поруки № РО92007, № РО92008, № KF 46179/S-5, № KF 46179/S-4 відповідно.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість на загальну суму 66 108 дол. 33 центів США, у зв'язку з чим банком 29 квітня 2014 року боржнику та поручителям було направлено повідомлення-вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, однак зазначені вимоги були відповідачами залишені поза увагою, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн 79 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн 79 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7, заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн 79 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8, заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн 79 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн. 79 коп.

Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн. 79 коп.

Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн. 79 коп.

Стягнено солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 66 108 дол. 33 центи США, що в гривневому еквіваленті становить 847 508 грн. 79 коп.

Стягнено солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року рішення Залізничного районного суду м. Львова в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішеня.

Стягнено з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, на користь ПАТ «ВіЕс Банк» судовий збір в розмірі 730 грн. з кожного.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за кредитним договором, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. ст. 526, 530, 553-555, 1050, 1054 ЦК України, вірно виходив з того, що стягнення боргу з боржника та кожного з поручителів є обгрунтованим, оскільки поручителі між собою не несуть солідарного обов'язку погашення заборгованості. Такий висновок судів також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена ним в рішенні від 17 грудня 2014 року по справі № 6-185цс14.

Разом з тим апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції про розподіл судових витрат та ухвалюючи в цій частині нове рішення, дійшов обгрунтованого висновку про те, що судом першої інстанції невірно вирішено питання розподілу судових витрат по справі, оскільки такі не можуть бути стягнені солідарно з усіх відповідачів, а присуджуються пропорційно до задоволених позовних вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта