Справа № 456/509/15 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/3409/16 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Зверхановської Л.Д.

При секретарі: Жукровській Х.І.

З участю представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, адвоката Саган О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справуапеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. 27.04.2010 року зареєстроване в реєстрі №1415 про спадкування ОСОБА_3 житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5, право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального права. Зокрема зазначає, що ОСОБА_7 (батько сторін) та позивач по справі відмовилися від спадщини в користь ОСОБА_3, а тому нотаріус на законних підставах видала ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.04.2010 року. Вказує, що суд першої інстанції не перевірив чи дійсно житловий будинок був спільним майном подружжя і чи мали місце обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та не звернув уваги на докази які були надані відповідачкою. Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримку та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимогст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно дост. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за час спільного проживання в АДРЕСА_1 збудували житловий будинок з господарськими будівлями, де разом і проживали. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 (сторони по справі).

На випадок своєї смерті ОСОБА_8 було складено заповіт, у відповідності до якого все своє майно вона заповіла чоловікові - ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла. В нотаріальну контору звернулася ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. ОСОБА_7 подав заяву, в якій відмовився від спадкування за заповітом, а також від частки в спільному майні подружжя в користь дочки ОСОБА_3 ОСОБА_5 також подав в нотаріальну контору заяву, в якій відмовився від спадщини після смерті матері в користь сестри.

27 квітня 2010 року державним нотаріусом Стрийської ДНК ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на будинковолодіння по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого після смерті матері та визнання права власності на ? частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції вірно виходив з того, що право розпорядження часткою у майні, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя встановлене ст. 67 СК України та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку у спільному майні.

Судом беззаперечно встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 було спільним майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (даний факт визнавався та визнається сторонами, що не потребує доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України). А відтак, після смерті першого з подружжя ОСОБА_8, відкрилася спадщина на ? частину спірного будинковолодіння. І у державного нотаріуса не було правових підстав для видачі спадкоємцю ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на ціле будинковолодіння, при тому, що інший із подружжя ОСОБА_7 своєю часткою в спільному майні подружжя в законному порядку не розпорядився.

Після смерті ОСОБА_7, який на випадок смерті заповіту не склав, відкрилася спадщина на іншу половину спірного будинковолодіння. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця (сторони по справі). Позивач, який проживав із спадкодавцем в одному господарстві (будинки розташовані на одому подвір'ї) та вів із спадкодавцем спільне господарство, після смерті останнього прийняв спадщину. При цьому він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно, однак отримав відмову через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно та пропуском строку на звернення в нотаріальну контору, з пропозицією вирішити дані питання в судовому порядку.

Встановивши факт проживання спадкоємця (позивача) разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд на законних підставах визнав за позивачем право власності на ? частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.Я. Богонюк

Судді: О.М. Ванівський

Л.Д. Зверхановська