АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4799/16 Головуючий 1 інст. Золотарьова Л.І.
Категорія : відшкодування шкоди Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Пятихатки 2» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 02 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Пятихатки 2» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що вона є власницею квартири №31 по вул.. Академіка Вальтера у будинку №10-а у місті Харкові. 30 травня 2015 року вкотре сталося затоплення її квартири, був складений акт комісією обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Пятихатки 2», яким встановлено, що причиною залиття є безвідповідальне халатне відношення до користування холодного водопостачання мешканців квартири №35 ОСОБА_2. Власником квартири №35 по вул.. Академіка Вальтера у будинку №10-а у місті Харкові є ОСОБА_3. Звітом про оцінку вартості матеріальних збитків встановлено, що внаслідок залиття квартири сума збитків складає 24 510,88 грн. Крім того, залиттям квартири їй також завдано і моральну шкоду.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь майнову шкоду внаслідок затоплення квартири у розмірі 24 510,88 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а також понесені усі судові витрати.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти позову, пояснила, що акти про затоплення квартири позивачки складені з порушенням норм законодавства, бо складені не уповноваженими на те особами, в них не зазначено, в чому саме полягало безвідповідальне, халатне відношення мешканців квартири №35. Тому позов є недоведеним та необґрунтованим.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 02 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що наразі балансоутримувачем будинку №10-а по вул.. Академіка Вальтера №10-а у місті Харкові є Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Пятихатки 2», в штатному розкладі якого не передбачено посади слюсаря сантехніка та/або інженера, які б могли увійти до складу комісії при складанні акту про залиття квартири. Систематичне залиття відповідачами квартири №31 є підтвердженням факту халатного відношення відповідачів при користуванні системою водопостачання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності вини відповідачів у залитті квартири позивачки.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

30 травня 2015 року сталося затоплення квартири АДРЕСА_1, за результатами якого 03 червня 2015 року членами комісії обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Пятихатки 2» був складений акт про залиття, з якого вбачається, що причиною залиття є безвідповідальне халатне відношення до користування системою холодного водопостачання мешканців квартири №35, які комісію до себе в квартиру не впустили, проте визнали, що ОСОБА_2 прала на пральній машині і розлила воду (а.с.15).

Матеріали справи свідчать, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбувається вже всьоме, про що неодноразово були складені акти та встановлена вина мешканців квартири №35 (а.с.9-15).

Звітом про оцінку величини прямої матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2 від 12 червня 2015 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди складає 24 510,88 грн. (а.с.17-19).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3А, ОСОБА_2 зареєстрована та постійно проживає у вказаній квартирі.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями технічний стан конструктивних елементів і технічного обладнання житлового будинку (квартири) повинен забезпечувати безпечне проживання в ньому людей. Власники жилих приміщень зобов'язані проводити за власні кошти ремонт квартири дотримуватися умов безпечної експлуатації технічного обладнання.

Як передбачено п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 p., власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані забезпечувати збереження технічного обладнання будинків.

По справі встановлено ,що протягом 2011 - 2015 року мало місце неодноразове залиття квартири позивача.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

Таких доказів відповідачі суду не надали, лише посилалися на невідповідність актів вимогам чинного законодавства, оскільки вони складені не уповноваженими на те особами, в них не зазначено, в чому саме полягало безвідповідальне, халатне відношення мешканців квартири №35.

Колегія суддів не приймає доводи відповідачів до уваги, оскільки усі акти про залиття квартири №31 складені уповноваженими особами обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Пятихатки 2», ніким не оскаржені та не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини .

Пунктом 2 Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р. розяснено, що майнова шкода, завдана неправомірною бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи , яка завдала моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, а також вимоги розумності та справедливості.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути суму моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, за загальним правилом, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріали справи свідчать, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено 245 грн. 11 коп. (а.с.2) як за вимогу майнового характеру та 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру (а.с.23). Крім того, за проведення звіту про оцінку встановлення величини шкоди, завданої залиттям квартири, позивачкою сплачено 1 950 грн. (а.с.16). При подачі апеляційної скарги сплачено також 267,96 грн.

З урахуванням частково задоволення як апеляційної скарги, так і позовних вимог, вищевказані судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити частково, вирішити питання судових витрат.

Керуючись ст. ст. 88, 303 304, ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргупредставника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 02 червня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Пятихатки 2» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду внаслідок затоплення квартири у розмірі 24 510 грн. 88 коп. (двадцять чотири тисячі пятсот десять гривень).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок затоплення квартири у розмірі 3 000 грн. (трьох тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 2 706 грн. 67 коп. (двох тисяч сімсот шести гривень), які складаються з: 488,71 грн. судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви; 267,96 грн. судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги та 1950 грн. витрати, понесені за визначення матеріального збитку від залиття квартири.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

ОСОБА_5