АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/9395/2016 Головуючий у1-й інстанції - Тітов М.Ю.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.,

суддів - Мазурик О.Ф., Побірченко Т.І.,

при секретарі - Куркіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 40% від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має двох синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які повністю перебувають на утриманні матері, а відповідач, в свою чергу, участі у вихованні дітей не бере та не надає достатньої матеріальної допомоги на їх утримання, що й стало підставою для звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року позов задоволено частково. Судовим рішенням ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2015 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого стягувати аліменти в розмірі ј частини усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення молодшою дитиною повноліття. В решті позову відмовлено. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а після досягнення старшим сином(Олегом) повноліття - в розмірі 1/6 частини доходу скаржника.

Послався на те, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано матеріальний стан відповідача, перебування на утриманні останнього іншої дитини, а також непрацездатних батьків. Крім того, на думку скаржника, судом не надано належної оцінки факту щомісячного добровільного перерахування відповідачем на рахунок позивача грошових коштів на утримання дітей в сумі 2000 грн.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 січня 2001 року між сторонами у справі укладено шлюб, який 06.05.2014 року розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні.

Крім того, встановлено, що відповідач щомісячно перераховував грошові кошти позивачу на утримання дітей в розмірі 2000 грн.

Згідно довідки Фінансово-економічного управління СБУ від 14.01.2016 року, грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з липня 2015 року по грудень 2015 року складає 69261 грн. 10 коп. /а.с. 27/.

31 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина - ОСОБА_5.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний надавати позивачеві матеріальну допомогу з утримання двох малолітніх дітей та має можливість таку допомогу надавати у зазначеному вище розмірі.

Колегія судів з таким висновком погоджується повністю.

Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Керуючись указаними правовими нормами, судом першої інстанції ухвалено рішення про стягнення з відповідача 1/3 частини його доходу на утримання двох його неповнолітніх синів.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів в повній мірі враховано наявність у відповідача іншої дитини та іншої сім'ї. При цьому колегія суддів не може взяти до уваги доводи скаржника щодо перебування на його утриманні непрацездатних батьків, оскільки згідно документів наданих відповідачем, батьки останнього перебувають на державному пенсійному забезпеченні.

Доводи ОСОБА_2 щодо того, що матеріальний стан позивача є значно кращим, ніж матеріальний стан відповідача, не мають правового значення, а також не підтверджені належними та допустимими доказами, з огляду на що є припущеннями.

Колегія суддів не може взяти до уваги факт добровільної сплати відповідачем грошових коштів позивачу на утримання дітей, оскільки право на аліменти виникає у того з подружжя, з ким проживають діти(перебувають на його утриманні), незалежно від того, чи надавав інший з подружжя матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку.

З огляду на вищевикладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 ухвалено на повно з'ясованих обставинах з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: