Справа №418/150/16
Провадження у справі №2/418/56/16
УХВАЛА

15 червня 2016 року смт. Мілове

Суддя Міловського районного суду Луганської області Чехов С.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою у якій просить визнати за ним право власності на ? частку будівлі магазину з господарською прибудовою, яка прилягає до магазину, загальною площею 274 м2, яка складається із будівлі магазину прибудову, прибудови літнього торговельного павільону , уборної, ворот, паркану та хвіртки, а також право власності на ? частку земельної ділянки площею 94 м2 для обслуговування магазину який розташований у смт. Мілове вул. Луначарського (зараз Центральна) будинок №112.Крім того просить визнати за ним право власності на ? частку земельної ділянки площею 37 м2 яка розташована у смт. Мілове вул. Луначарського (зараз Центральна) будинок №112 а також визнати за ним право власності на ? частку земельної ділянки площею 300м2 для здійснення підприємницької діяльності, яка розташована за адресою смт. Мілове вул.. Луначарського *(зараз Центральна) №112, визнати за ним право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,0213 га для обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою смт. Мілове вул.. Луначарського (зараз Центральна ) будинок 84. Судовий збір був сплачений у сумі 551 гривень з урахуванням ціні позову 15808 гривень.

24 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано виправити недоліки а саме було надано часу належно оцінити майно, яке є предметом позовної заяви на момент подачі позову. Однак сторона позивача не виконала запропоновані умови для подальшого порушення справи та розгляду по суті позову. Відповідно цього 14 березня 2016 року у звязку з невиконанням вимог ст.121 ЦПК України позивачу ОСОБА_1 позовна заява була залишена без розгляду та повернута позивачу.

Однак позивач та його представник не погодившись з ухвалою суду звернулись з апеляційної скаргою до апеляційного суду Луганської області.

7 червня 2016 року ухвалою апеляційного суду Луганської області апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_3 була задоволена частково. При розгляді скарги апеляційний суд ухвалюючи ухвалу мотивував тим, що відповідно п.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Таким чином ураховуючи те, що ціна позову не відповідає дійсної вартості майна позивач не встановив точну ціну свого майна, оскільки не зробив його оцінку у суду виникає можливість попередньо визначити розмір судового збору якими повинен складатись не більш 5 розмірів мінімальної заробітної плати на час подання позову, з урахуванням раніше сплаченого судового збору, що дорівнює 1378 х 5= 6890, 6890-551=6339.

Для сплати вказаної суми позивачу необхідно відповідно ч.1 ст. 121 ЦПК України надати строк для сплати визначеного судового збору, і залишити позовну заяву на цей час буз руху.

Керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України.

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки у позовної заяві в термін, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали позивачем та розяснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Чехов