АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представників позивача Яковенка О.О., Добролюбова В.І.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюНаціонального банку України на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року за клопотанням ОСОБА_4 про зупинення провадження в справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року Національний банк України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованість за кредитними договорами від 21.03.2014 № 18 в розмірі 601 127 397,26 грн. та від 06.05.2014 № 38 в розмірі 753 488 471,98 грн.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №910/9961/16 та №910/9962/16 за позовом Квікком Лімітед до Національного банку України та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» про розірвання кредитного договору №18 від 21.03.2014 та №38 від 06.05.2014.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2016 у клопотанні задоволено. Провадження у даній справі № 757/649/16-ц за позовом Національного банку України до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зупинено до набрання законної сили рішеннями Господарського суду м. Києва у справах № 910/9961/16 та № 9109962/16 за позовом QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД) до Національного банку України та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про розірвання кредитного договору від 21.03.2014 № 18 та кредитного договору від 06.05.2014 № 38.

Справа №757/649/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13616/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі Національний банк України просить ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відсутня ознака неможливості самостійного розгляду даної справи, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливий до вирішення справ Господарським судом м. Києва про розірвання кредитного договору від 21.03.2014 № 18 та кредитного договору від 06.05.2014 № 38.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2015 року Національний банк України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з останнього, як поручителя на підставі договору поруки від 06.05.2014 №38/П заборгованості за кредитними договорами від 21.03.2014 № 18 в розмірі 601 127 397,26 грн. та від 06.05.2014 № 38 в розмірі 753 488 471,98 грн., внаслідок невиконання позичальником ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» грошового зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та пені (т. 1, а. с. 4-6). У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у даній справі, зазначивши, що Господарським судом м. Києва розглядаються справи № 910/9961/16 та № 910/9962/16 за позовом QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД) до Національного банку України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про розірвання кредитного договору від 21.03.2014 № 18 та кредитного договору від 06.05.2014 № 38. Вказав, що у разі розірвання зазначених кредитних договорів, останні будуть припиненими, а разом із ними і зобов'язання ОСОБА_4 по договору поруки, а тому наявні підстави для зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі.

Пунктом 33 Постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що зупинення провадження у справі є необхідним, коли ухвалення рішення можливе після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору є стягнення кредитної заборгованості з поручителя.

Відповідно до положень ст.ст. 546, 553, ч.1 ст. 559 ЦК України, порука є видом забезпечення зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Отже, у разі розірвання кредитних договорів, зобов'язання за ними між сторонами припиняються, а тому й відповідно договір поруки.

Таким чином, розгляд даної справи безпосередньо пов'язаний з вирішенням справи щодо визнання вказаних кредитних договорів недійсними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, що стягнення заборгованості за кредитними договорами від 21.03.2014 № 18 та від 06.05.2014 № 38 з поручителя ОСОБА_4 є похідними і залежить від розгляду заявлених позовних вимог про розірвання кредитного договору правильними.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Національного банку України відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк