Номер провадження: 22-ц/785/8371/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Фабіжевській Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу недійсними, виселення та повернення майна у власність,-

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на квартиру № 210 по вул. Літературній у м. Одесі, видане Державним реєстратором Реєстраційної служби міського управління юстиції ОСОБА_6 26.03.2013 року, визнати недійсним нікчемний договір купівлі-продажу квартири під № 210 у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі, укладений 23 квітня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, виселити ОСОБА_3 з квартири під № 210 (колишнє нежитлове приміщення № 204) будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі, та повернути у власність ОСОБА_4 нежитлове приміщення № 204, що розташоване у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі.

Під час розгляду справи представником позивача ОСОБА_7 було заявлено клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати з Головного територіального управління юстиції в Одеській області копію свідоцтва про право власності ОСОБА_5 на квартиру № 210, що розташована у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі, виданого Державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_6 26.03.2013 року, та копії всіх документів, які стали підставою для видачі даного свідоцтва.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року клопотання задоволено.

Витребувано з Головного територіального управління юстиції в Одеській області копію свідоцтва про право власності ОСОБА_5 на квартиру № 210, що розташована у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі, виданого Державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_6 26.03.2013 року, та копії всіх документів, які стали підставою для видачі даного свідоцтва про право власності.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги та заяви, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_7 про витребування доказів, суд першої інстанції виходив з того, що для повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи необхідні додаткові докази, але ні позивач, ні його представник не можуть самостійно надати їх до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на квартиру № 210 по вул. Літературній у м. Одесі, видане Державним реєстратором Реєстраційної служби міського управління юстиції ОСОБА_6 26.03.2013 року, визнати недійсним нікчемний договір купівлі-продажу квартири під № 210 у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі, укладений 23 квітня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, виселити ОСОБА_3 з квартири під № 210 (колишнє нежитлове приміщення № 204) будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі та повернути у власність ОСОБА_4 нежитлове приміщення № 204, що розташоване у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі.

Під час розгляду справи представником позивача ОСОБА_7 було заявлено клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати з Головного територіального управління юстиції в Одеській області копію свідоцтва про право власності ОСОБА_5 на квартиру № 210, що розташована у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі, виданого Державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_6 26.03.2013 року, та копії всіх документів, які стали підставою для видачі даного свідоцтва.

Обґрунтовуючи зазначену заяву, представник зазначив, що самостійно вони отримати вказані документи не можуть.

Оскаржуваною ухвалою клопотання ОСОБА_7 задоволено.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 133 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. Забезпечення доказів є одним із способів збирання доказів, який застосовується судом у разі, якщо подання потрібних доказів є неможливим або у сторін є складнощі в поданні цих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

При цьому, частиною 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно розяснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» за заявою особи, яка бере участь в справі, суд може вирішити питання про забезпечення доказів, якщо для цієї особи подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні цих доказів. Закон не обмежує коло доказів, які можуть бути забезпечені судом, і здійснення процесуальних дій щодо забезпечення доказів.

За змістом вказаних розяснень право забезпечення доказів допускається, коли у заявника є обґрунтовані посилання на неможливість подальшого подання певних доказів або виникнення певних труднощів у звязку з цим, якщо не забезпечити докази вчасно. Так, неможливість надання (одержання), ускладнення у наданні доказу можуть бути зумовлені обставинами, які вимагатимуть додаткових зусиль, витрати часу та коштів; це може потягти несвоєчасність вирішення спору у суді.

Задовольняючи клопотання представника позивача, суд першої інстанції прийняв до уваги фактичні обставини, що свідчать про необхідність доведення позивачем своїх вимог, оскільки без подання до суду копії свідоцтва про право власності ОСОБА_5 на квартиру № 210, що розташована у будинку № 12 по вул. Літературній в м. Одесі, у заявника існуватимуть обєктивні перешкоди для захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів у справі.

Посилання апелянта на те, що ухвала суду є необґрунтованою, оскільки представником позивача не було надіслано жодного адвокатського запиту щодо отримання зазначений відомостей, та не надано відомостей, що їм було відмовлено у наданні таких доказів, колегія суддів до уваги не приймає, так як зазначене не свідчить про незаконність ухвали та не тягне її скасування.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_8

ОСОБА_2

ОСОБА_9