Провадження № 22-ц/779/1372/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з квітня 2012 року товариство надає послуги з централізованого опалення споживачу ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. При передачі позивачу документів від ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» також передано відомості щодо житлових приміщень, власники яких здійснили відключення від мереж централізованого опалення в порядку, встановленому чинним законодавством. При цьому відомості про відключення квартири відповідача від мереж центрального опалення відсутні. Позивач зазначав, що акта про відключення від мереж централізованого опалення, оформленого з дотриманням вимог чинного Порядку відповідачем не було надано. Тому відключення з порушенням вимог Порядку вважається самовільним відключенням, що тягне за собою адміністративну відповідальність.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не сплачував належним чином в послуги з централізованого опалення, його заборгованість перед товариством за період з 01.08.2012 року по 31.10.2015 року становить 6 703,40 грн. З цих підстав просив задовольнити позов та стягнути судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки не врахував, що відключення відповідача від мереж централізованого опалення проведено з порушенням встановленого Порядку. А отже, є самовільним відключенням і не може бути підставою для припинення нарахування плати за такі послуги.

Саме до цього зводиться правовий висновок, висловлений Верховним Судом України в постанові від 26 вересня 2012 року в справі № 6-96цс12, який є обовязковим для судів. Однак, при вирішенні даного спору він судом не врахований.

Поза увагою суду залишилася також та обставина, що у разі відключення від централізованого теплопостачання окремих квартир у багатоквартирних житлових будинках загальне теплове навантаження будівлі зменшується непропорційно відокремленій площі. Тому обсяг теплової енергії, необхідний для опалення будинку, залишається практично незмінним, що в свою чергу, збільшує вартість послуги для мешканців, які користуються нею.

Апелянт також вважає необґрунтованим висновок суду про те, що відповідач фактично не користувався зазначеною послугою, про що свідчать показники приладу обліку. Ні будинок, ні квартира ОСОБА_2 не обладнані засобом обліку теплової енергії. Позивачем заявлено вимоги тільки щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, розрахунок заборгованості по яких зроблено по навантаженню згідно із встановленими нормативами витрат.

Посилаючись на зазначені обставини просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представники апелянта ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представники ОСОБА_2 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону з огляду на таке.

Встановлено, що ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» з квітня 2012 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву води для населення, яке обслуговується від котельні по вул. Індустріальній, 34 в м. Івано-Франківську. В тому числі до будинку по вул. Сахарова, 34А, в кв. № 8 якого проживає ОСОБА_2

Договір про надання послуг між сторонами не укладався, однак до квітня 2012 року відповідач був абонентом ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (яким раніше такі послуги надавалися), відповідно отримував послуги з централізованого опалення та підігріву води, проводив оплату за них. Після створення ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» до нього перейшла вся абонентська база від ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», а також обов'язок обслуговування споживачів, в тому числі відповідача.

Як вбачається з довідки-розрахунку товариства за період з 01.08.2012 року по 31.10.2015 року позивач надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачу, частково вони споживачем оплачувалися. Разом з тим, заборгованість за послуги з централізованого опалення складає 6 703,40 грн (а.с.7,9).

Оскільки будинок, в якому проживає відповідач, не обладнано засобом обліку теплової енергії, то розрахунок за послугу з централізованого опалення було проведено відповідно з Методикою нарахування плати за надані послуги теплопостачання та підігріву води населенню додаток 2 до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.12.2007 року № 600 «Про тарифи на послуги теплопостачання та підігріву води для населення».

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надавалися, а ОСОБА_2 відповідно не отримувалися послуги з централізованого теплопостачання, доказом чого є складений представниками позивача 20.11.2012 року акт. При цьому позивачем не доведено обставини пропорційного зменшення ціни. А отже, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості по сплаті цих послуг.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки при вирішенні справи не враховано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Зокрема, судом не застосовано положення ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» щодо обов'язків споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, щомісячної оплати теплопостачальній організації фактично отриманої теплової енергії; пунктів 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 про порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, умов і можливості такого відключення.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 Правил № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Таке відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. п. 2.1, 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4»).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Як вбачається з витягу № 2 протоколу № 2 засідання Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 09.02.2012 року чотирьом мешканцям будинку № 34 А (кв. №№ 2,4,6, в тому числі 8 - ОСОБА_2І.) по вул. Сахарова в м. Івано-Франківську надано дозвіл на поетапне відключення від мереж централізованого опалення їхніх квартир. При цьому зазначено, що відключення стояка житлового будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснюється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на основі виготовленої та затвердженої проектної документації за умови виконання всіх технічних умов, виданих: ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», Івано-Франківським управлінням з експлуатації газового господарства (Філією ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Івано-Франківський район електричних мереж») - у випадку встановлення електричної системи індивідуального теплопостачання КП «Івано-Франківськводоекотехпром», відсутності у споживачів, які відключаються заборгованості перед виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також після внесення коштів у фонд енергозбереження, відкритий управителем до даного будинку в міжопалювальний період на підставі колективного звернення власників (уповноважених представників власників) приміщень у житловому будинку, підключених до даного стояка. Також, згідно п. 4 протоколу такий дозвіл є строковим та діє протягом двох років з моменту його видачі (а.с.26).

Відтак, на момент ухвалення оскаржуваного рішення вищезгадане рішення Міжвідомчої комісії від 09 лютого 2012 року втратило свою чинність.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач звертався до позивача із заявами про відключення, а в подальшому про засвідчення відключення від системи централізованого опалення (а.с.30,31,37). З приводу проведення відповідних робіт по відключенню квартири від теплопостачання між сторонами існували неодноразові судові спори (а.с. 74-75,105-107).

За період з 01.08.2012 року по 31.10.2015 року позивач надавав споживачу послуги з централізованого опалення, а відповідач зобов'язаний був своєчасно та в повній мірі сплачувати кошти за ці послуги.

Правильність розрахунків та розмір заборгованості представниками ОСОБА_2 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не спростовано.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Згідно Порядку № 4 від 22.11.2005 року відключення приміщень від внутрішньо-будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

При цьому, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Відтак, право відповідача на відключення від мережі центрального опалення є обмеженим, а самовільне, без дозволу компетентного органу, відключення радіаторів опалення у квартирі не є правомірним та не може бути підставою для звільнення від оплати фактично наданих позивачем послуг.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від11 листопада 2015 року у справах № № 6-1192цс15 та 6-1706цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Встановлено, що матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації та затвердженого міжвідомчою комісією акту, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання і ненадання ОСОБА_2 послуг централізованого опалення.

Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є - відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином, ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Відтак, оскільки відповідач відключився від централізованого опалення з порушенням порядку, передбаченого діючим законодавством, відсутні відповідно підстави для звільнення його від обов'язку повернення вартості безпідставно набутого майна - оплати наданих послуг.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції на порушення статей 212, 214 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не встановив, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; у достатньому обсязі не визначився щодо характеру спірних правовідносин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення, що призвело до неправильного вирішення справи, не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» заборгованість за послуги з центрального опалення в розмірі 6 703,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_10