Дата документу 31.10.2016 Справа № 554/6733/15-ц
Провадження №2/554/247/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді Кулешової Л.В.,

при секретарі судового засідання Худолій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавахліб-3», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що 17 листопада 2014 року о 19 годин 00 хвилин по автодорозі 343 км. Київ - Харків із сторони Полтави у напрямку м.Харкова, ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху, не переконався,що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1. Під час зіткнення за кермом перебував ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави. Також зазначає про те, що автомобіль НОМЕР_3, рік випуску 2007 належить ТОВ «Полтавахліб - 3» (). ОСОБА_3 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтавахліб - 3» і даний транспортний засіб на момент ДТП йому було ввірено для виконання ним своїх службових обовязків.

На час дорожньо - транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», до якої звернулась ОСОБА_1 з заявою про виплату страхового відшкодування, та 10 березня 2015 року ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувала останній страхове відшкодування згідно Договору № 06076/4422/0000001 від 28/05/2014 року в розмірі 50000 грн.

Відповідно до довідки, виданої ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі звіту про оцінку транспортного засобу № 2/2 від 05.02.2015 року, підготовленого оцінювачем ФОП ОСОБА_5 та протоколу огляду ТЗ - вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_4 складає 162347,74 гривень та перевищує середню ринкову вартість досліджуваного автомобіля 114658,71 грн. Відповідно до звіту №4/17 про оцінку транспортного засобу розмір матеріальної шкоди завданної власнику автомобіля складає 114658,71 грн.

На даний час повна сума матеріального збитку не компенсована і складає 64658 грн. 71 коп. Відповідач у добровільному порядку не виявив ініативи щодо відшкодування суми збитку, що залишилась після сплати страхового відшкодування, тому позивач вважає правомірним звернення з позовом у судовому порядку до відповідача про відшкодування суми матеріального збитку, завданого ДТП.

Вказує, що дорожньо - транспортною пригодою позивачу ОСОБА_2 була завдана значна моральна шкода, адже він тривалий час перебував у стресовому стані, постійно хвилювався, в нього погіршився сон та самопочуття. Це було повязано також з фактичною втратою можливісті керувати транспортним засобом, адже його було надзвичайно сильно пошкоджено. Внаслідок таких протиправних дій були порушені соціальні звязки, порушено життєвий розклад позивачів. Адже фактично автомобіль зазнав значних ушкоджень.

Окрім цього, позивачами були понесені витрати на правову допомогу та судові витрати по справі. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просять суд: 1) стягнути з ТОВ «Полтавахліб-3» суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 77 352 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1; 2) стягнути з ТОВ «Полтавахліб-3» моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. на користь ОСОБА_1 та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень на користь ОСОБА_2; 3) стягнути з ТОВ «Полтавахліб-3», , суму витрат на правову допомогу у загальному розмірі 2 600 гривень по 1300 гривень на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1; 4) стягнути з ТОВ «Полтавахліб-3», , суму у загальному розмірі 800 гривень витрат на проведення оцінки та складенння звіту про оцінку транспортного засобу №4/17, а саме 400 гривень на користь ОСОБА_1 та 400 гривень на користь ОСОБА_2; 5) стягнути з ТОВ «Полтавахліб-3», , суму у загальному розмірі 1500 грн. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи та складання висновку від 24.02.2016 року, а саме 750 грн. на користь ОСОБА_1 та 750 грн. на користь ОСОБА_2; 6) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавахліб-3" , суму судового збору у загальному розмірі 646,59 грн., по 323,29 грн. на користь ОСОБА_1 та 323,29 грн. на користь ОСОБА_2

У судове засіданні позивачі та представник позивача не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач повторно в судове засіданні не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

До зупинення провадження представник відповідача з позовом не погоджувався та зазначав, що позовні вимоги позивачів є необґрунтованими, позивачам вже була відшкодована шкода страховою компанією, підтримує заперечення, надані суду. Згідно наданих ТОВ «Полтавахліб-3» заперечень (а.с. 65-66, 80-81) відповідач з позовом не згоден, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Вважає звіт про оцінку транспортного засобу був виконаний неналежною особою, з порушенням процедури призначення судової експертизи та не може розглядатись судом в якості доказу, а вимога щодо суми відшкодування шкоди є необґрунтованою. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. відповідач вважає, що відсутні жодні докази стосовно заявленої суми та самого факту завдання моральної шкоди. Крім того, відповідач вважає необґрунтованими та неправомірними вимоги щодо стягнення з нього 800,00 грн. і 2600,00 грн. на витрати, повязані з виконанням оцінки майна та отриманням правової допомоги, оскільки позивачі у встановленому законом порядку не зверталися до відповідача з вимогою відшкодувати завдану шкоду, не узгоджували проведення оцінки та не мали підстав для звернення до суду. ТОВ «Полтавахліб-3» жодним чином не може погодитися із розміром майнової шкоди у сумі 64658,71 грн., який розрахований на основі сумнівного Звіту про оцінку транспортного засобу. Відповідач звертає увагу на те, що для коректного та справедливого підрахунку майнових збитків позивачів як власника пошкодженого транспортного засобу, необхідно взяти до уваги вартість транспортного засобу після ДТП. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.11.2014 року на 343 км. автодороги Київ - Харків із сторони Полтави у напрямку м.Харкова сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_5, та автомобіля «BMW 325», д.н.з. НОМЕР_6, що належить ОСОБА_1, під час зіткнення за кермом якого перебував ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 21.01.2015 року винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_3 ( а.с.15).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «BMW 325», д.н.з. НОМЕР_6, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, було пошкоджено, що підтверджується звітом №4/17 про оцінку транспортного засобу, обставинами, що встановлені судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №554/63/15-п (3/554/84/2015) та знайшли своє відображення у постанові суду від 21.01.2015 року.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 17.11.2014 року, під час якого було пошкоджено належний позивачці автомобіль.

ОСОБА_3 перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Полтавахліб» з 02 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року, що підтверджується наказами про його прийняття та звільнення ( а.с.135-136).

Статтею 1172 ЦК України передбачено відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, яким є відповідач, була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» згідно полісу №АІ/2881532 ( а.с.12).

Згідно з листом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» від 03 квітня 2015 року на адресу ОСОБА_1 ( а.с.18), остання була повідомлена, що відповідно до п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних ТЗ, транспортний засіб визнано тотально знищеним, так як вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 162347,74 грн. Та перевищує середню ринкову вартість досліджуваного автомобіля 114658,71 грн. Враховуючи викладене страховик замовив експертизу на визначення вартості транспортного засобу у пошкодженому стані.

У відповідності до звіту № 00157064 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «BMW 325» реєстраційний номер НОМЕР_6 ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля складає 50770 грн. ( а.с.84-97).

ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» позивачу ОСОБА_1 відшкодована шкода у сумі 50000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 008253 від 10 березня 2015 року ( а.с.14).

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 77352,80 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено в судовому засіданні страховою компанією автомобіль позивача ОСОБА_1 «BMW 325» реєстраційний номер НОМЕР_6 визнано фізично знищеним, а тому позивачу виплачено вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди у сумі 50000 грн.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком експерта № 060116 судової авто товарознавчої експертизи від 24 лютого 2016 року ринкова вартість автомобіля «BMW 325» реєстраційний номер НОМЕР_6 станом на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 листопада 2014 року, складає 127352,80 коп. ( а.с.157-171).

Таким чином, враховуючи, що страховою компанією позивачу ОСОБА_1 відшкодовано 50000 грн., що є вартістю автомобіля після дорожнього-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 77352,80 грн., що є різницею між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду по 5000 грн. кожному.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.

Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці ОСОБА_1 була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які вона зазнала внаслідок пошкодження належного їй майна; додатковому емоційному навантаженні та необхідності витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків; неможливості користуватись належним їй транспортним засобом через його значні пошкодження, понесенні незапланованих матеріальних витрат, що завдавало їй незручності у повсякденному житті, необхідність вишукування додаткового часу і додаткових зусиль для організації свого життя.

В зв*язку з цим, виходячи із принципу розумності та справедливості, враховуючи часткове відшкодування завданої шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 грн., задовольнивши вказані позовні вимоги частково.

Разом з тим, суд вважає відмовити у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_2 у сумі 5000 грн., оскільки в порушення вимог ст..60 ЦПК України позивачем не надано доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля.

Позивачі також просять стягнути з відповідача судові витрати, понесені ними при розгляді справи .

У відповідності до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

1) виключено;

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

У судовому засіданні встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 646,59 грн., виходячи із ціни позову 64658,71 грн., яка складалася із суми завданої матеріальної шкоди.

За проведення судової експертизи позивачкою ОСОБА_1 сплачено 1545 грн., що підтверджується рахунком № 050116 від 20 січня 2016 року та квитанцією від 21 січня 2016 року.

При зверненні до суду позивачами не було сплачено судовий збір за вимогами про стягнення моральної шкоди у сумі 5000 грн. на користь кожного.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2, а тому судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави у сумі 243,60 грн., які б він повинен був сплатити при подачі позовної заяви.

Крім того, суд вважає відмовити у стягненні витрат за надання правової допомоги, оскільки договір про надання правової допомоги було укладено з позивачем ОСОБА_2, якому було відмовлено у задоволенні його позовних вимог, відсутні відомості щодо надання правової допомоги позивачці ОСОБА_1

Таким чином, згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати за оплату судової автотоварознавчої експертизи у сумі 1545 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 646,59 грн. та судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн. ( сума не сплаченого судового збору з позовних вимог про стягнення моральної шкоди).

На підставі викладеного. керуючись ст.ст.23, 1166,1167,1187, 1188, 1192,1194 ЦК України, ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10, 11, 60,88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавахліб-3», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодизадовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавахліб-3» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 77352,80 грн., моральну шкоду у сумі 3000 грн.,, судові витрати у сумі за оплату судової автотоварознавчої експертизи у сумі 1545 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 646,59 грн., а всього 82544,39 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальність «Полтавахліб-3» судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Кулешова