Провадження №6/200/1097/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська заяву відповідача про зміну порядку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення.

Рішенням суду від 24.03.2008 року позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволені та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14.04.2006 р. № DNL0АЕ00005830 - в розмірі 15 845,05 доларів США, (з яких заборгованість за кредитом 14 774,65 доларів США, відсотки 743,91 доларів США, комісія 240 доларів США, пеня 86,49 доларів США) звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки БМВ модель 735, рік випуску 1998 року тип ТЗ, легковий седан В, № кузова / шасі WBAGF41010DK36083, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ЗАТ КБ «Приват банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь яким особам з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також надання всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

В апеляційному порядку рішення суду не оскаржувалось та набрало чинності 16.05.2008 року. Відомості щодо видачі виконавчого листа у матеріалах справи відсутні.

31.10.2016 року до суду надійшла заява відповідача про зміну порядку і способу виконання рішення суду, де просить змінити порядок виконання рішення, зазначивши про зарахування дійсної ринкової вартості автомобіля станом на дату постановлення рішення, в рахунок погашення заборгованості, яка існувала на дату постановлення рішення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішення суду і досі не виконано, позивач не здійснив реалізацію заставного майна, не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, що порушує її права. Позивачу після винесення рішення вона одразу передала автомобіль, однак заборгованість продовжує накопичуватись, а за 8 років бездіяльності позивача предмет застави знецінився. Вважає, що виконати рішення суду у спосіб, встановлений судом, неможливо, оскільки призведе до порушення її прав.

Згідно ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, передумовою зміни способу і порядку виконання судового рішення є видача судом виконавчого документу, яким згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» у позовному провадженні є виконавчий лист.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Рішенням суду від 24.03.2008 року початкову ціну предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації не визначено.

Відповідно до ст. 26 цього закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Відповідно до ст.25 цього Закону, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону визначається судом, отже суд може визначити такий спосіб реалізації предмета застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

При цьому, суд вважає, що з метою дотримання рівності прав сторін правочину та застосовуючи аналогію закону, підлягає визначенню у рішенні суду початкова ціна продажу такого майна. Суд враховує, що продаж майна відповідача з урахуванням встановленої судом процедури, може відбутись без закликання органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, оцінка майна має здійснюватися в порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент продажу майна, а не шляхом визначення судом ринкової ціни спірного майна на день постановлення рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.373 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача про зміну порядку виконання рішення суду задовольнити частково.

Змінити спосіб виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2008 року по справі №2-2445/2008, а саме: встановити, що початкова ціна продажу автомобіля марки БМВ модель 735, рік випуску 1998 року тип ТЗ, легковий седан В, № кузова / шасі WBAGF41010DK36083, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, у строк, що не перевищує шести місяців до дати укладення договору купівлі-продажу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Т.В.Шевцова