РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9072/16-ц

пр. № 2-о/759/419/16

09 вересня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Кривов»яз А.П. при секретарі Дрозі Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, місце смерті м. Донецьк, внаслідок хвороби, а саме: хронічної судинно-мозкової недостатності ІІІ ступеня та церебрального атеросклерозу з гіпертензією. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що заявник є єдиним сином ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьку. Отримати свідоцтво про смерть у ВДРАЦС України не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом реєстрації актів в Україні для здійснення реєстрації смерті.

Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги заяви, посилаючись на обставини, що викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся в установленому порядку, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи.

Судом встановлено, що відповідно до лікарського свідоцтва НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виданого КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11 м. Донецька» ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, причина смерті - хронічна судинно-мозкової недостатності ІІІ ступеня та церебральний атеросклероз з гіпертензією.

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2, однак В.о.заступника начальника Святошинського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві Янко О.В. від 29.06.2016 року за №4000/04-30б відмовила у проведенні державної реєстрації смерті, у зв»язку з тим, що зявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_3 пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, а тому у державній реєстрації смерті необхідно відмовити.

Померлий ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а. с.7).

Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідно для подальшої реєстрації факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5).

Згідно ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Донецьку, що підтверджується заявою про встановлення факту смерті особи і доданими до неї документами (лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в судовому засіданні доведений факт смерті особи, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209-218, 234, 256-259, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Донецьку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: