22-ц/775/602/2016(м)
Категорія 51 Головуючий у 1 інстанції Мирошниченко Ю.М.
Доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

Іменем України

13 липня 2016 року. м.Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

Головуючого - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Гаврилової Г.Л., Принцевської В.П.

Секретар - Папоян К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 червня 2016 року,

В с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначав про те, що в серпні 2014 року почав зустрічатися з відповідачкою, а з листопада того ж року став проживати з нею однією сімєю без реєстрації шлюбу. 16 листопада 2014 року остання зібрала речі та виїхала з квартири, в якій вони мешкали, відносини більше не підтримували. Наприкінці квітня 2015 року він дізнався, що ОСОБА_2 вагітна, вона ж повідомила, що він є батьком дитини. 22 липня 2015 року відповідачка народила сина ОСОБА_3, зазначивши прізвище та по - батькові дитини на свій розсуд. Він взяв на себе витрати, повязані з перебуванням відповідачки у пологовому будинку, зустрічав її з породіллям при виписці.

Просив визнати його батьком ОСОБА_3, внести зміни до актового запису про народження, змінивши прізвище дитини з «Каширін» на «Пупишев», а по-батькові з «Миколайович» на «Костянтинович» та видати нове свідоцтво про народження.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 червня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 батьком ОСОБА_4, який народився у м.Маріуполі Донецької області 22 липня 2015 року.

Іллічівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису про народження № 534 від 25 липня 2015 року і записати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_4, який народився у м.Маріуполі Донецької області 22 липня 2015 року, змінивши по-батькові дитини з «Миколайовича» на «Костянтинович».

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової молекулярно- генетичної експертизи в сумі 7614 грн.

З рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про зміну прізвища дитини з «Каширін» на «Пупишев» не погодився позивач і, посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду в цій частині і ухвалити нове рішення, яким змінити прізвище дитини, яка народилася у ОСОБА_2 22 липня 2015 року з «Каширін» на «Пупишев», а в решті рішення залишити без змін.

Зокрема вказує, що судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_4 являється єдиною його дитиною, сином, в якому він бачить продовження роду. Вважає, що зміна його прізвища буде в подальшому сприяти встановленню тісного звязку між ним та сином, що в свою чергу забезпечить захист його прав та інтересів, саме на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, імя та сімейні звязки.

Суд не звернув уваги на українські національні традиції, відповідно до яких прізвище дитини визначається за прізвищем батька, чим не забезпечив інтереси дитини і не врахував важність дотримання сімейної належності дитини.

Ухвалюючи рішення, суд не прийняв до уваги особу батька та його поведінку, відношення до дитини, на що наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності третьої особи, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи (а.с.164 - 165). Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 169).

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, просили рішення суду в частині відмови у задоволені позову про зміну прізвища дитини скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про зміну прізвища дитини з «Каширін» на «Пупишев», заперечення відповідача яка просила апеляційну скаргу відхилити, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 25 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вчинено актовий запис за № 534 про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю дитини вказана ОСОБА_2, батьком ОСОБА_6. Відомості про батька в актовий запис внесено за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Згідно з висновком експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 71 від 11 квітня 2016 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,9999 %.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його батьком відносно ОСОБА_4 та про внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, суд вважав підтвердженим факт батьківства позивача відносно дитини.

Враховуючи положення ст.134 СК України, відповідно до якої орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження, суд дійшов висновку щодо відсутності потреби вирішувати питання про видачу нового свідоцтва про народження дитини в судовому порядку та відмовив у задоволенні позову про видачу нового свідоцтва про народження дитини.

Правомірність задоволення позову про встановлення батьківства, про внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька дитини та по батькові, а також про відмову у задоволені позову про видачу нового свідоцтва про народження дитини не є предметом даного апеляційного оскарження, в звязку з чим законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, враховуючи положення ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційною інстанцією не перевіряється виходячи з меж перегляду справи в порядку апеляції.

Відмовляючи у задоволенні позову про зміну прізвища дитини, суд виходив з відсутності спору щодо проживання дитини з відповідачкою, та дійшов висновку, що в інтересах дитини буде мати однакове прізвище з матірю, що захистить дитину від можливих двозначностей за наявності різних прізвищ.

З таким висновком не можна не погодитися враховуючи наступне.

Як передбачено ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки і піклування або судом.

Разом з тим, цей спір, як і будь який спір, що стосується дітей, вирішується в першу чергу із інтересів дітей.

Згідно положень ст.3 Міжнародної Конвенції про права дітей від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною та набрала чинності 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як пояснив в апеляційному суді позивач, визначення прізвища дитини за прізвищем відповідача призведе до виникнення питань щодо його батьківства під час відвідування дитини в дошкільному та шкільному закладах, оскільки у них будуть різні прізвища.

Тобто, не погоджуючись з рішенням суду в оскаржуваній частині, позивач намагається захистити більш свої інтереси, а не інтереси дитини, та не враховує ті обставини, що присвоєння того чи іншого прізвища не впливає на об'єм прав дитини та батьків.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» (п.54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Колегія суддів, враховуючи положення ст.141 СК України, відповідно до якої мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо зменшення обєму прав позивача у разі присвоєння дитини прізвища відповідача, і що саме присвоєння його прізвища забезпечить захист прав і інтересів дитини.

Враховуючи ті обставини, що малолітня дитина проживає разом з відповідачкою і спору з цього приводу не виникає, колегія суддів погоджується з висновком суду в тій частині, що в інтересах дитини має бути однакове прізвище, що в свою чергу виключить можливі двозначності за наявності різних прізвищ та буде сприяти захисту дитини.

Сімейне право - це така галузь права, де найбільш яскраво проявляються народні традиції та звичаї. Відповідно до української національної традиції прізвище дитини, за умови, що її батьки не мають спільного прізвища, визначаються за прізвищем батька.

При цьому за писаним правом, а саме ст. 145 СК дитині може бути надано прізвище як батька, так і матері. Ця норма є втіленням проголошеного принципу ґендерної рівності. І буде порушенням принципу рівності жінки і чоловіка у шлюбі або шлюбних стосунках, якщо прізвище дитини імперативно визначалося б прізвищем батька.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставами для скасування або зміни судового рішення в оскаржуваній частині в апеляційному порядку.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Г.Л.Гаврилова

ОСОБА_7