Провадження № 2/520/703/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічному позову ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства « ОТП Банк», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», ОСОБА_1, про визнання припиненим договору поруки ,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2015 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за Кредитним договором №СМ-SМЕ-503/220/2008 від 04.08.2008 року всього в розмірі 2423663,07 гривень, що складає еквівалент 80145,85 дол. США по курсу НБУ 27,858494 на 23.02.2015 року та пеню за прострочення виконання зобовязань за період з 25.12.2014 року по 23.02.2015 року у розмірі 190920,39 грн., мотивуючи позов тим, що 04.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СМ-SМЕ-503/220/2008 відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 183000,00 дол. США, що підтверджується кредитною заявою від 04.08.2008 року, на умовах зазначених в кредитному договорі зі сплатою 6 % річних з щомісячною сплатою відповідної частини кредиту у розмірі та строки визначені графіком повернення кредиту, остаточна дата повернення кредиту 04.08.2016 року. В забезпечення належного виконання умов кредитного договору 04.08.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-SME 503/220/2008. Банк виконав покладені на нього зобовязанні за кредитним договором, надавши позичальнику грошові кошти у сумі 183000,00 дол. США, а позичальник в свою чергу не виконує належним чином покладені на нього кредитним договором зобовязання з повернення позичених коштів, у звязку з чим у відповідачів перед банком утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23.02.2015 року становить 2423663,07 гривень, з яких заборгованості за кредитом у розмірі 74866,74 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04.06.2014 року по 25.12.2014 року у розмірі 5279,11 доларів США, що у цілому складає заборгованість у розмірі 80145,85 доларів США, що з урахуванням курсу валют на 23.02.2015 року складає суму 2232742,68 грн., та пеня за прострочення виконання зобовязань за період з 25.12.2014 року по 23.02.2015 року у розмірі 190920,39 грн.. В добровільному порядку зазначені кредитні кошти боржником не повертаються, що стало причиною для звернення з відповідним позовом до суду.

В свою чергу, заперечуючи проти позову, ОСОБА_2, звернулась до суду з зустрічним позовом до ЗАТ «ОТП Банк» за участю третіх осіб ТОВ ОТП «Факторинг Україна» та ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, в якому просить визнати договір поруки від 04.08.2008 року № SR-SME 503/220/2008 укладений від імені ОСОБА_2 та Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» припиненим.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним, в судовому засіданні позовні вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнала в повному обсязі у їх задоволенні просила відмовити.

ОСОБА_1- відповідач за первинним позовом та третя особа за зустрічним позовом, в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

ОСОБА_2- відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, одна її представник ОСОБА_3, діюча за ордером на підставі угоди про надання правової допомоги, надала до суду заяву про оголошення перерви у судовому засіданні, оскільки остання перебуває у щорічній відпустці.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної, надані докази, вважає позов ТОВ ОТП Факторинг Україна» підлягаючим частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають повному задовленню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 2003 року.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що 04.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правнаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СМ-SМЕ-503/220/2008 відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 183000,00 дол. США, що підтверджується кредитною заявою від 04.08.2008 року, на умовах зазначених в кредитному договорі зі сплатою 14 % річних з щомісячною сплатою відповідної частини кредиту у розмірі та строки визначені графіком повернення кредиту, остаточна дата повернення кредиту 04.08.2016 року (а.с. 6-15). Банк виконав умови кредитного договору надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 183000,00 дол. США. Однак, відповідач не виконав перед позивачем своїх зобовязань по укладеному договору, у звязку з чим у відповідача перед банком утворилась заборгованість яка станом на 23.02.2015 року становить 2423663,07 гривень, з яких заборгованості за кредитом у розмірі 74866,74 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04.06.2014 року по 25.12.2014 року у розмірі 5279,11 доларів США, що у цілому складає заборгованість у розмірі 80145,85 доларів США, що з урахуванням курсу валют на 23.02.2015 року складає суму 2232742,68 грн., та пеня за прострочення виконання зобовязань за період з 25.12.2014 року по 23.02.2015 року у розмірі 190920,39 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.37-38).

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання виникають із підстав, передбачених ст.11 ЦК, зокрема договорів.

Відповідно до ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно до ст. 546 ЦК України, зобовязання може забезпечуватись зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст. 549 ЦК України).

Суд приймає до уваги той факт що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги за кредитним договором № СМ-SМЕ-503/220/2008 від 04.08.2008 року від ПАТ «ОТП Банк» у звязку з укладанням договору факторингу без номеру від 21.12.2015 року з ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Таким чином до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № СМ-SМЕ-503/220/2008 від 04.08.2008 року.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору 04.08.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-SME 503/220/2008, відповідно до п.3.1. у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині, також п.3.2 умов якого, поручитель приймає на себе зобовязання , у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому кредитором протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (чч.1, 2 ст.554 ЦК ).

Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори.

Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони, керуючись умовами частини четвертої ст. 559 ЦК України встановили, що відповідно до п.4.2 строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розяснено судам, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Вищенаведене також відображено у правових висновках Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, згідно яких: умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Відповідно до правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14 пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

У правових висновках Верховного суду України, викладених в постанові від 26.11.2014року у справі № 6-75 цс14 зазначено, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України,оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою.

Суду надано копії письмових вимог до позичальника та поручителя від 06.02.2015 року про дострокове погашення кредиту (а.с. 33-36)

Згідно п. 1.9.1 Кредитного договору передбачено дострокове повернення кредиту на вимогу банку в строк 30 днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Оскільки строк дії поруки договором не визначено, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання, забезпеченого порукою.

Судом встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення боргу до ОСОБА_1С та ОСОБА_2 31.07.15 року.

Таким чином, позов до поручителя ОСОБА_2 подано банком після закінчення строку дії поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою.

У звязку з чим зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору поруки від 04.08.2008 року за № SR-SME 503/220/2008 підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості на користь позивач з ОСОБА_1 в розмірі 2423663,07 гривень, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд вважає, що судові витрати, які витратив позивач за первинним позовом мають бути відшкодовані позивачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за рахунок відповідача ОСОБА_1 у сумі 3654,00 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІН НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ( , МФО 300528, р/р №3333) заборгованість за кредитним договором № CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 року у вигляді заборгованості за кредитом у розмірі 74866,74 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04.06.2014 року по 25.12.2014 року у розмірі 5279,11 доларів США, що у цілому складає заборгованість у розмірі 80145,85 доларів США, що з урахуванням курсу валют на 23.02.2015 року складає суму 2232742,68 грн., та пеню за прострочення виконання зобовязань за період з 25.12.2014 року по 23.02.2015 року у розмірі 190920,39 грн., а всього на загальну суму 2423663 ( два мільйона чотириста двадцять три тисячі шістсот шістдесят три) гривні 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІН НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна» ( , МФО 300528, р/р №3333) судові витрати у розмірі 3654 ( три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні.

Відмовити у задоволенні вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором № CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 року та судових витрат з ОСОБА_2.

Задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства « ОТП Банк», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг України», ОСОБА_4 та визнати припиненим договір поруки № SR-SME503/220/2008, який укладений 04.08.2008 року від імені ОСОБА_2 з ЗАТ « ОТП Банк».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні, з дня отримання копії.

Суддя Луняченко В. О.