У Х В А Л А

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Сімоненко В.М.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - державний нотаріус Другої вінницької нотаріальної контори Мала Наталія Станіславівна, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання правочину недійсним, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 2 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини житлового будинку літ. «А», по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_4 у спадковій справі № 78/2006 року, на 1/2 частини будинку літ. «А», по АДРЕСА_2. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відхилено, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, частково задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій виходив з того, що ОСОБА_8 є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_9, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем і не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, у зв'язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_8, а також визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я ОСОБА_4 на 1/2 частини спірного будинку.

У справі, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року в якій надана як приклад неоднакового застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не доведено обставин на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, зокрема факту прийняття спадщини.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - державний нотаріус Другої вінницької нотаріальної контори Мала Наталія Станіславівна, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання правочину недійсним, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.М. Сімоненко
А.Г. Ярема