Справа № 454/2251/16 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/7404/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі в частині вимог до Галицького районного суду м.Львова про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2016р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Галицького районного суду м.Львова та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з відповідачів в його користь кошти в сумі 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних судді Галицького районного суду міста Львова, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24.06.2015р. його було позбавлено доступу до правосуддя. Стверджує, що дії судді Галицького районного суду м.Львова є протиправними тому, що суддя вказаного суду в порушення своїх обовязків та присяги, передбачених ст.ст. 54, 55 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст.8, 22, 40,55, 56, 124, 129 Конституції України, при обґрунтуванні своїх висновків, не оцінивши всіх доказів виніс незаконне рішення.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 в частині вимог до Галицького районного суду м.Львова про стягнення моральної шкоди відмовлено з підстав, що передбачені пунктом 1 частини 2 ст. 122 ЦПК України.

Дану ухвалу оскаржив позивач - ОСОБА_2.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати „та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 29-30), в судове засідання не зявились, явку своїх представників не забезпечили і про причини такої неявки суд не повідомили, за таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи, а відповідно до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 Про незалежність судової влади зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 8 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів судам розяснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Зазначені розяснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі до Галицького районного суду м.Львова, суд першої інстанції, виходячи із вище викладеного, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у цій частині, а відтак оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування у згаданій частині відсутні.

Пунктом 1 ч.1 ст.312 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_3