АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9565/2016 Головуючий в 1 інстанції - Шкірай М.І.
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Качана В.Я.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.05.2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В скарзі посилався на те, що висновок суду про те, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, яким вирішено спір про той же предмет спору та з тих же правових підстав є помилковим.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримала.

Представник відповідача доводи скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому вказана норма може бути застосована лише у разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зміна предмета позову в спорі між тими самими сторонами не тягне за собою закриття провадження у справі та не перешкоджає вирішенню справи в позовному провадженні.

Місцевий суд закриваючи провадження по справі прийшов до висновку, про те, що є рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів з таким висновком повністю погодитись не може, так як суд не повно дослідив обставини справи, порушив норми процесуального права .

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2013 року по справі № 2601/19771/12 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою.

01 жовтня 2013 року рішення Апеляційного суду м. Києва вказане рішення в частині задоволення зустрічного позову скасовано та відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.12.2013 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2013 року залишено без змін.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач окрім іншого, як на підставу свої вимог, посилався на порушення відповідачем вимог ч.3 ст.79 Земельного Кодексу України та інших норм Земельного Кодексу України. З рішення Апеляційного суду м. Києва не вбачається, що судом вирішувався спір, з аналогічних правових підстав. З рішення апеляційного суду вбачається, що відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з вимог ст. 376 ЦК України та 391 ЦК України, та зробив висновок про відсутність у ОСОБА_1 права на звернення до суду з позовом , щодо знесення самовільного будівництва.

Також слід зазначити , що в матеріалах справи відсутня позовна заява позивача, яка була предметом судового розгляду в 2013 році, а тому колегія суддів приходить до висновку, що закриття провадження в даній справі без з'ясування підстав даного позову та позову, який раніше вирішувався судами є передчасним.

Ухвала суду про закриття провадження в справі не містить, аналізу позовних вимог позивача (підстав позову), які заявлені в даній справі, та в тій справі , яка вирішена раніше.

Тобто ухвала суду, не відповідає вимогам, щодо її законності та обґрунтованості, а тому вона підлягає скасуванню, а справа поверненню до районного суду для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року скасувати. Справу повернути до районного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: