ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8686/16-ц
провадження № 2/753/4932/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"30" листопада 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Шклянки М.П.
при секретарі Галян Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічне акціонерне товариство трест «Київміськбуд-1» імені ОСОБА_3, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчо-виробниче мале підприємство «Путна» про визнання права власності,-
У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду у місті Києві із позовом до Публічного акціонерного товариства трест «Київміськбуд-1» імені ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВМП «Путна», про зобов'язання вчинити дії за інвестиційним контрактом про інвестування у будівництво гаражного боксу від 09 грудня 1999 року № 1305. В подальшому позивач заявив про зміну предмету позову, та посилався на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір цесії від 26.09.2005 року, що посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком Віталієм Вікторовичем, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 відступив, а Позивач прийняв на себе право вимагати від ВАТ трест «Київміськбуд-1», яке було реорганізоване у ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені ОСОБА_3, виконання зобов'язань за інвестиційним контрактом про інвестування у будівництво гаражного боксу від 09.12.1999 року № 1305. Право вимоги за Інвестиційним контрактом перейшло до ОСОБА_4 на підставі договору цесії від 15.04.2005 року, укладеного із ОСОБА_6, який являвся інвестором за Інвестиційним контрактом.
Відповідно до п. 1.1. Інвестиційного контракту, Відповідач зобов'язувався своїми силами і засобами, за рахунок залучених від довірителів коштів, збудувати й передати Інвестору об'єкт інвестування - конкретний гаражний бокс, а Інвестор зобов'язувався забезпечити відповідне фінансування об'єкта інвестування та прийняти його у свою власність на умовах цього Контракту.
Згідно п. 1.3. Інвестор міг отримати конкретний об'єкт інвестування лише за умови інвестування у 100 (сто) відсотків вартості конкретного гаражного боксу.
На даний період часу будівництво гаражних боксів повністю завершено, гаражний комплекс введений в експлуатацію у березні 2009 року, однак право власності позивача на гаражний бокс НОМЕР_1 до цього часу не зареєстроване в БТІ та не оформлено свідоцтво про право власності, що є порушенням умов договору та чинного законодавства.
Оскільки відповідач не вчиняє належних дій для отримання позивачем правовстановлюючих документів на гаражний бокс, а самостійно отримати такі документи він не може, то позивач просив визнати за ним право власності на гаражний бокс за НОМЕР_1, розташований в гаражному комплексі за адресою м. Київ, вул. О.Кошиця, 1/38.
В судовому засіданні предтавник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третьою особою до суду було подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає про визнання позову у зв'язку із тим, що гаражний комплекс, у якому знаходиться гаражний бокс, введений в експлуатацію, інвестор оплатив за його будівництво.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір цесії від 26.09.2005 року, що посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком Віталієм Вікторовичем, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 відступив, а Позивач прийняв на себе право вимагати від ВАТ трест «Київміськбуд-1», яке було реорганізоване у ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені ОСОБА_3, виконання зобов'язань за інвестиційним контрактом про інвестування у будівництво гаражного боксу від 09.12.1999 року № 1305.
Право вимоги за Інвестиційним контрактом перейшло до ОСОБА_4 на підставі договору цесії від 15.04.2005 року, укладеного із ОСОБА_6, який являвся інвестором за Інвестиційним контрактом.
Відповідно до п. 1.1. Інвестиційного контракту, Відповідач зобов'язувався своїми силами і засобами, за рахунок залучених від довірителів коштів, збудувати й передати Інвестору об'єкт інвестування - конкретний гаражний бокс, а Інвестор зобов'язувався забезпечити відповідне фінансування об'єкта інвестування та прийняти його у свою власність на умовах цього Контракту.
Згідно п. 1.3. Інвестор міг отримати конкретний об'єкт інвестування лише за умови інвестування у 100 (сто) відсотків вартості конкретного гаражного боксу.
П. 1.7. Інвестиційного контракту визначає характеристики об'єкта інвестування:
Адреса забудови: АДРЕСА_1
Також, вищезазначеним пунктом Інвестиційного контракту встановлено дату вводу Гаражного боксу в експлуатацію - 31 березня 2000 року та дату його передачі Інвестору - 31 травня 2000 року.
Відповідно умов п. 3.2.3. Інвестиційного контракту, Відповідач зобов'язаний видати Інвестору при умові 100 (сто) процентного інвестування вартості Гаражного боксу «Довідку про інвестування у будівництво конкретного гаражного боксу».
Надалі, гаражному комплексу із будівельною адресою по АДРЕСА_1 було надано фактичну адресу: АДРЕСА_2, а Гаражному боксу у цьому ж гаражному комплексі присвоєно номер «1-13», що підтверджується технічним паспортом на гараж НОМЕР_1, виготовленим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 04.03.2011 року у інвентаризаційній справі № 4428, яким, зокрема, визначено загальну площу об'єкта інвестування - 15, 3 кв. м.
Згідно п.7.1. Інвестиційного контракту, Відповідач зобов'язувався протягом одного місяця з моменту подачі довірителем «Довідки про інвестування у будівництво конкретного гаражного боксу» передати у власність Інвестору Гаражний бокс, але не раніше запланованої дати передачі об'єкта Довірителям - 31 травня 2000 року (п.1.7. Інвестиційного контракту).
Проте, починаючи з 26.09.2005 року, дати набуття Позивачем права на отримання від Відповідача у власність Гаражного боксу, Позивачу неодноразово повідомлялось про відсутність вводу в експлуатацію Гаражного боксу.
Як стало відомо Позивачу, на сьогоднішній день будівництво гаражних боксів за адресою: АДРЕСА_2 повністю закінчено. Гаражний комплекс з вбудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 введено в експлуатацію у березні 2009 року згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 22.12.2008 року, затвердженого Розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 30.01.2009 року №79 (із змінами, внесеними Розпорядженням від 12.06.2009 року №393) та зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у 55м. Києві 27.03.2009 року за №083-09.
На виконання своїх зобов'язань за Інвестиційним контрактом Інвестор перерахував кошти на рахунок Відповідача у розмірі 22 275 грн. 00 коп., що підтверджується виданим Акціонерним комерційним банком «Аркада» прибутковим касовим ордером № 25 від 09.12.1999 року, чим здійснив 100 (сто) процентне інвестування вартості Гаражного боксу згідно умов Інвестиційного контракту.
На підставі отриманих коштів, відповідно до умов Інвестиційного контракту Акціонерний комерційний банк «Аркада» видав Інвестору Довідку № 1085 від 09.12.1999 року про інвестування у будівництво конкретного гаражного боксу.
Також, факт виконання Інвестором своїх зобов'язань за Інвестиційним контрактом підтверджується довідкою від 13.04.2005 № 510, виданою Відповідачем, про те, що Інвестор сплатив у повному обсязі вартість Гаражного боксу НОМЕР_1 в гаражі за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса).
Рекомендованим листом від 18.02.2016 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про повідомлення йому дати передачі за актом Гаражного боксу та правовстановлюючих документів до нього відповідно до умов Інвестиційного контракту, що підтверджується фіскальним чеком, виданим КМД УДППЗ «Укрпошта» 18.02.2016 року та описом вкладення у листі.
Зазначений лист отримано Відповідачем 24.02.2016, проте, відповіді станом на дату подання даної позовної заяви не надано.
Починаючи з 26.09.2005 року по сьогоднішній день позивач фактично користується Гаражним боксом та сплачує кошти на експлуатаційні витрати на утримання Боксу, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату комунальних та експлуатаційних витрат по квітень 2016 року включно.
Таким чином, Позивач належним чином виконав умови Договору та має право на отримання Гаражного боксу у власність від Відповідача.
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших робіт є замовник. Договір укладений між позивачкою та відповідачем є різновидом договору підряду, а отже позивачка має право на результат будівельних робіт, виконаних відповідачем.
Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття нерухомого майна до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Стаття 182 ЦК України та ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачають, що право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Як наголошує ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також вразі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 182 ЦК України та ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачають, що право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають-обов'язковій державній реєстрації.
Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, житлово-громадського, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічним оснащенням відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Пунктом 29 вказаної Постанови, що була чинною до 01.01.2009 року, було передбачено, що датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.
Статтею 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майномпри будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачено, що оформлення права власності здійснюється за рахунок та силами забудовника, який забезпечує правову сторону та надає до уповноваженого органу необхідні документи для оформлення інвесторам свідоцтв про право власності на профінансовані ними об'єкти нерухомості.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом.
Інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій.
Відповідно до ст. 9 вищевказаного Закону, основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Оскільки Позивачем виконано умови Договору, повністю сплачено грошові кошти на будівництво Гаражного боксу, а Відповідач не виконав покладені на нього обов'язки за вказаним Договором і не надав Позивачу необхідних документів для оформлення останнім права власності на Гаражний бокс, при цьому, весь гаражний комплекс в цілому, тривалий час як прийнятий в експлуатацію і державним актом закріплено право постійного користування земельною ділянкою у встановлених межах за Третьою особою, яка визнала позов,, тому вважаємо, що позовні вимоги про визнання права власності на Гаражний бокс є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та ст.ст. 20, 182, 331, 526, 530, 876 Цивільного кодексу України, ст.ст. 15, 27, 31, 88, 114, 118-120 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_2 до Публічне акціонерне товариство трест «Київміськбуд-1» імені ОСОБА_3, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчо-виробниче мале підприємство «Путна» про визнання права власності- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на гаражний бокс НОМЕР_1, що знаходиться в багатоповерховому гаражному комплексі, розташованому на 1 поверсі багатоповерхової будівлі за адресою: АДРЕСА_2
Стягнути з Публічного акціонерного товариства трест «Київміськбуд-1» імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені останнім документально підтверджені судові витрати.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя: