233 № 233/3898/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
23 грудня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Наумик О.О.,
за участю секретаря Сухоставець Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітної дитині на виїзд за кордон без згоди одного з батьків та дозволу на оформлення документів»,
02 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, заявою від 01.10.2016 р. уточнила первісно заявлені позовні вимоги, і просить:
надати громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за межі України та на непідконтрольну українській владі територію України без згоди другого з батьків - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку;
надати їй дозвіл на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на непідконтрольну українській владі територію України без згоди другого з батьків - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
посилаючись на такі обставини.
29 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3.
03.08.2011 р. шлюб між ними з відповідачем було розірвано за рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївка.
На даний час вона (позивач) у зв'язку із проведенням на території Донецької області антитерористичної операції з метою уникнення загрози своєму життю та життю малолітньої дитини була вимушена тимчасово переміститися з м. Макіївки Донецької області на підконтрольну українській владі територію разом із дитиною. При цьому дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні та отримує належне піклування про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток від неї (позивача). Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, фізичним, духовним та моральним розвитком дитини не займається, життям дитини не цікавиться, матеріальну допомогу не надає.
Вона (позивач) має намір разом з дитиною виїжджати за кордон для відпочинку та оздоровлення, оскільки дитини постійно хворіє на бронхіальну астму, а також на непідконтрольну українській владі територію України, де залишились і проживають родичі дитини.
Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Для здійснення такого виїзду разом із дитиною, відповідно до правил перетинання Державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р., їй (позивачеві) необхідно отримати нотаріально посвідчену згоду від другого з батьків - від відповідача (частина 1 пункту 4 зазначених Правил).
Однак відповідач постійно знаходиться на непідконтрольній українській владі території Донецької області, виїхати для оформлення зазначеної згоди на виїзд дитини за кордон (надалі - Дозвіл) на підконтрольну українській владі територію відмовляється, останнім часом зв'язку з ним немає. У зв'язку із припиненням доступу нотаріусів до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів та Єдиного реєстру довіреностей на непідконтрольній українській владі території Донецької області, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2015 року № 1351/5 «Про припинення доступу до деяких реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України», оформити такий Дозвіл взагалі не можливо. Всі наявні засоби та можливості вплинути на Відповідача та отримати Дозвіл були вичерпані та не дали позитивного результату.
Відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру СБУ № 415ог від 12.06.2015 р., вимоги, встановлені правилами перетинання Державного кордону громадянами України, розповсюджуються і на порядок в'їзду на неконтрольовану територію дітей, які не досягли шістнадцятирічного віку (пункт 5.1.1).
Вона гарантує повернення дитини до України до постійного місця проживання.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі та на сайті суду, до суду не з'явився, заперечень проти позову суду не надав.
Дослідивши докази по справі, суд дістає таких висновків:
Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Сторони у справі - позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 22 лютого 2008 року Червоногвардійського ВДРАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області - в матеріалах справи на а.с.14).
За змістом ч.1 ст.3, ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч.7 і ч. 8 ст.7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У ст.141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За змістом ст.157 цього Кодексу, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.
Згідно із ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України", постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р. "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р., передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку - (п.3). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:
якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску;
якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;
у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків;
рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері) - (п.4).

За пунктом 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 р.№ 415 ог, - в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

У відповідності до п.5.1.2. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України(керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 р.№ 415 ог, - виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Вирішуючи питання щодо можливості надання малолітній дитині сторін тимчасового дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, суд виходив з такого:

За змістом наведеного вище законодавства, що регулює перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.

Позивачем держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строк та мета виїзду не зазначені, що унеможливлює вирішення питання надання дитині позивачки дозволу, про який вона просить.

Тож у цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо можливості надання малолітній дитині сторін тимчасового дозволу на виїзд на неконтрольовану територію, суд виходив з такого:

У відповідності до затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. №405/2014, місто Макіївка Донецької області - місце проживання позивачки за реєстрацією, - віднесено до території проведення антитерористичної операції.

У відповідності до ст.ст. 150 ч.2, 155ч.1 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Вирішуючи питання щодо можливості надання малолітній дитині сторін дозволу на в'їзд на неконтрольовану територію без згоди та супроводу батька, в супроводі матері, суд виходив з того, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Виходячи з вимог наведеного вище закону, з огляду на те, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини, суд вважає позовні вимоги в частині надання малолітній дитині сторін дозволу на тимчасовий виїзд на непідконтрольну українській владі територію України без згоди другого з батьків обґрунтованими.

Проте вимога надання такого дозволу до досягнення дитиною 16-річного віку не містить відповідного обґрунтування.

Також суд вважає зайвими вимогу надання позивачці дозволу на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду дитини сторін на непідконтрольну українській владі територію України без згоди другого з батьків, оскільки за наведеним вище законодавством, що регулює переміщення осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, - здійснюється, зокрема у разі пред'явлення відповідного судового рішення.

Виходячи з вимог наведеного вище закону, з огляду на те, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наданням дозволу на тимчасовий в'їзд на неконтрольовану територію у межах Донецької та Луганської областей без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком на 3 роки.

Керуючись ст.ст.209, 212-215, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Надати громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасовий в'їзд на неконтрольовану територію у межах Донецької та Луганської областей без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком на 3 роки.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: