Справа № 513/896/16-ц
Провадження № 2/513/660/16
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Коноваленко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Саратський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
у серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача вказуючи, що вона є власником квартири №1 в будинку №38, розташованого по вул. Річкова в смт. Сарата Одеської області. В данній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2. Відповідачка ОСОБА_2 більше двох років у вказаному житлі не проживає, не має в квартирі особистих речей, не сплачує комунальні платежі. За зазначеною адресою зареєстрована формально, а фактично проживає на своїй власній житловій площі.
Тому, позивачка просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилася, не повідомила суд про поважні причини неявки, заперечення проти позову не подала. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не не з'явився, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю…
Статтями 319 ч. 1, 391 ЦК України встановлено, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд… Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном…
Згідно договору дарування, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 4-6), ОСОБА_1 є власником 64/100 часток житлового будинку №38, розташованого по вулиці Річковій в смт. Сарата Одеської області.
Відповідно до довідки Саратської селищної ради від 15 вересня 2016 року, акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 01 грудня 2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. З серпня 2014 року за місцем реєстрації ОСОБА_2 не проживає (а.с.19,43).
Ч.1 ст. 401, 402 ЦК України встановлено, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Згідно ст. 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.
Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.
Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Ч.2 ст. 406 ЦК України встановлено, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Виходячи з того, що закон від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 згаданого Закону підлягає застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміни чи припинення, яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Судом встановлено, що позивачка є власником квартири, у якій було зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_2 колишньої дружини батька власника майна ОСОБА_3 (а.с.36). Реєстрація місця проживання відповідачки у квартирі ОСОБА_1 обмежує її право у користуванні власністю.
Враховуючи, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше двох років без поважних причин, подати заяву про зняття з реєстрації не бажає, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою позивача та усунути перешкоди в користуванні її власністю, шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку місця проживання.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. 401,402,406 ЦК України, ст.ст. 3-8, 10, 11, 60, 212-215, 224-225, 218, 294 ЦПК України, суд
позов задовольнити. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі №1 будинку № 38, розташованого по вул. Річкова в смт. Сарата Одеської області та усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1, шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Саратського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. Я. Кожокар