Справа № 500/4744/16-ц
Провадження № 2/500/2705/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2016 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, які заявою від 20.10.2016 року уточнили та просять встановити факт проживання ОСОБА_4 із матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ними право власності на спадкове майно, яке залишилось після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_5 належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_4, 1/5 частка квартири АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, згідно умов якого житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_7 вона заповіла ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, квартиру АДРЕСА_2 вона заповіла ОСОБА_3, квартиру АДРЕСА_3 вона заповіла ОСОБА_4 Позивачі прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачам було відмовлено, у зв'язку із тим, що згідно п. 4.12, п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів, а на майно, яке підлягає реєстрації, після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. З поданих документів, що підтверджують право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а саме договору купівлі - продажу нерухомості, виданого Українською товарною біржею 23.10.2000 року за реєстраційним № 118636, вбачається, що він укладений з порушенням законодавства, оскільки згідно статті 227 Цивільного кодексу 1963 року, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно п. 1.17 глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, згідно п. 4.18 глави 10 вказаного порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належить:

- житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу нерухомості від 23.10.2000 року, посвідченого Українською товарною біржею, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 57/133 від 12.12.2000 року;

- квартира АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 09.07.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 60а/4-314 від 09.07.2008 року;

- 1/5 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 29.01.1998 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 66б-301а від 29.01.1998 року.

Крім цього, було встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 - 2/5 частки на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.01.1998 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 66б-301а від 29.01.1998 року та на підставі договору дарування від 24.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1647; ОСОБА_4 - 1/5 частка на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.01.1998 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 66б-301а від 29.01.1998 року; ОСОБА_1 - 1/5 частка на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 29.01.1998 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 66б-301а від 29.01.1998 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 08.09.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_4, 1/5 частина квартири АДРЕСА_2.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 20.02.2012 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончаровою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 334, ОСОБА_5 заповіла житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_7 своєму чоловіку ОСОБА_3, синові ОСОБА_4, дочці ОСОБА_1 в рівних частках кожному, квартиру АДРЕСА_2 чоловіку ОСОБА_3, квартиру АДРЕСА_3 синові ОСОБА_4.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45242795 від 28.09.2016 року, наданої приватним нотаріусом Гончаровою О.С., заповіт ОСОБА_5 від 20.02.2012 року, зареєстрований за № 334 не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 здійснював догляд та постійно проживав разом з матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено показаннями допитаного в якості свідка ОСОБА_8

Крім цього, згідно записів будинкової книги на будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що фактично прийняли спадщину.

Також, спадкоємці за письмовою угодою між собою змінили розмір часткок у спадщині, а саме просять виділити ОСОБА_4 1/2 частку житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_4, а ОСОБА_1 виділити 1/2 частку житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1.

Крім цього, враховуючи, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 є незначними та не можуть бути виділеними в натурі, на підставі ст. 365 ЦК України, суд приходить до висновку про припинення права власності вищевказаних осіб на квартиру.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончарової О.С. № 299/02-14 від 28.09.2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що згідно п. 4.12, п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів, а на майно, яке підлягає реєстрації, після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. З поданих документів, що підтверджують право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а саме договору купівлі - продажу нерухомості, виданого Українською товарною біржею 23.10.2000 року за реєстраційним № 118636, вбачається, що він укладений з порушенням законодавства, оскільки згідно статті 227 Цивільного кодексу 1963 року, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно п. 1.17 глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, згідно п. 4.18 глави 10 вказаного порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Вислухавши, думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 в період з грудня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на:

- 1/2 частку житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- квартиру АДРЕСА_2;

- квартиру АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1.

Припинити за ОСОБА_3 право власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_2.

Припинити за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Я.Присакар