23.12.2016 227/4820/16-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 грудня 2016 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тимофєєва Г.Л. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ

21 грудня 2016р. позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачкою, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харцизьк Донецької області, 20 квітня 1991 р., актовий запис №156.

До заяви додано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши подану позовну заяву, суд вважає, що її слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, а саме частини 5 зазаначеної статті, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.3 ст.82 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року

№ 3674-VI (далі за текстом Закон) з урахуванням майнового стану суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч.2 ст.9 Закону).

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами.

Відповідно до ч.4 ст.48 закону «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування судів. Конституційний Суд у рішенні від 24.06.99 №6-рп/99 зазначив, що зменшення належного забезпечення суддів є формою фінансового впливу на них, що ставить під сумнів гарантовану Конституцією незалежність судової влади України, а отже і конституційне право людини та громадянина на судовий захист, оскільки реалізація конституційних положень про гарантії судового захисту прав і свобод людини та громадянина повязана із створенням державою належних умов для діяльності суддів.

Отже, від своєчасного надходження коштів від сплати судового збору напряму залежить належне функціонування судової системи, тому звільнення від сплати судового збору повинно відбуватись у виключних випадках, з належним документальним обґрунтуванням тяжкого матеріального стану заявника.

Позивач, звертаючись до суду із клопотанням звільнення від сплати судового збору не надав жодного доказу погіршеного майнового стану. Варто зауважити, що законодавчо встановлений порядок звільнення від сплати судового збору є правом, а не обовязком суду.

Судом відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» не встановлено підстав щодо пільгової сплати позивачем судового збору або звільнення його від сплати судового збору, отже позивачу необхідно сплатити судовий збір і долучити до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору в повному розмірі відповідно до Закону України «Про судовий збір». Згідно ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору для фізичних осіб з 01 січня 2016 року становить 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивачем не додано доказів, інформації щодо його перебування в центрі зайнятості на обліку, як особи, що не може реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати, як джерела існування. Крім того позивач не надав суду жодного підтвердження, довідку, будь-якого іншого документу, що підтверджує його неплатоспроможність та відсутність у нього доходів.

Суд критично оцінює довідку про перебування ОСОБА_1 на лікуванні у прийомному відділенні КЗ «Оріхівська ЦРЛ», оскільки з її змісту не вбачається обґрунтування скрутного матеріального стану позивача.

Відповідно до ч.1 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» (із змінами) роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

Разом з цим суд розяснює, що, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119,120 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше, заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 82, 119, 120, 121, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.5,8,9 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, для усунення вказаних в ухвалі недоліків, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Л.Тимофєєва

23.12.2016