Справа № 755/8451/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору припиненим та стягнення коштів за договором банківського вкладу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом за заявленими вимогами якого просить вважати укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» у доларах США за № 006-29604-211014 таким, що припинив свою дію з 19 січня 2015 року, та стягнути з відповідача невиплачену залишкову суму депозитного вкладу у розмірі 9 679 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 261 133 грн.

Вимоги мотивує тим, що 21.10.2014 року він з АТ «Дельта Банк» уклали депозитний договір № 006-29604-211014, термін дії якого визначено з 21.10.2014 року по 19 січня 2015 року, відповідно до умов якого ним було внесено тимчасово вільні грошові кошти в сумі 16 395,08 дол. США на депозитний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Дельта Банк».

Після закінчення дії договору з 19 січня 2015 року по 21 вересня 2015 року відповідач частково повернув йому суму вкладу у гривнях в сумі 181 357,88 грн.

На даний час отримана ним сума вкладу становить 6 716 дол. США та неповернуті кошти в сумі 9 679 дол. США., що еквівалентно 261 133 грн.

На його звернення до відповідача щодо повернення вкладу отримав відповідь про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гаратування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк», через що кредитори банку мали можливість заявити свої вимоги банку з 08.10.2015 року по 09.11.2015 року.

Вважає, що наведений лист відповідача є безпідставним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2016 р. до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 19, 20).

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа були повідомлені належним чином, про причини неявки представників суд не повідомлено.

Представником відповідача ПАТ «Дельта Банк» суду подані заперечення на позов з проханням відмовити у задоволенні вимог у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника на рахунок, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського кладу.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір № 006-29604-211014 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу складає 16 395 дол. США 08 центів (надалі по тексту - договір банківського вкладу, а.с. 11).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Тоді як ч. 2 ст. 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою кошти.

Згідно п. 1.3 договору банківського вкладу, вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього договору (рахунок № НОМЕР_1) по 19 січня 2015 року включно.

Відповідно до п. 1.10 договору банківського вкладу, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_2 відкритий в установі банку.

За заявленими вимогами позивач, серед іншого, просить винести рішення яким вважати укладений ним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договір банківського вкладу таким, що припинив свою дію з 19 січня 2015 року.

Перелік підстав припинення зобов'язання наведений у главі 50 Цивільного кодексу України.

Відповідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно положень ст. ст. 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України, зобов'язання також припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного; шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; за домовленістю сторін; внаслідок прощення боргу; у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю виконання зобов'язання; внаслідок смерті фізичної особи та ліквідації юридичної особи.

З пояснень позивача, що також є предметом спору щодо стягнення заборгованості за вкладом, зобов'язання за укладеним між сторонами договором банківського вкладу відповідачем у повному обсязі не виконані, у зв'язку з чим з огляду на вищевикладені норми закону відсутні підстави вважати даний договір таким, що припинив свою дію з 19 січня 2015 року, тому підстави для задоволення зазначених вимог відсутні. Фактично вказана дата 19.01.2015 року за укладеним між сторонами правочином являється кінцевим строком залучення вкладу.

За нормою ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов»язки відповідно до договору.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судом також встановлено, що Правлінням Національного банку України винесено постанову від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами справи, позивач уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» надсилав письмову вимогу про виплату суми залишкового вкладу 9 679 дол. США та 5,5 % річних на яку отримав відповідь від 16.03.2016 року з повідомленням про те, що кредитори банку мали можливість заявити свої вимоги ПАТ «Дельта Банк» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, а саме з 08.10.2015 року по 09.11.2015 року, будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами, тому правові підстави для задоволення та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку кредиторських вимог ОСОБА_1 відсутні (12-16).

Отже, позивач у визначений законом строк не заявив, як кредитор, про включення його до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» стосовно повернення коштів за договором банківського вкладу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» являється спеціальним законом, який регулює процедуру здійснення ліквідації у неплатоспроможних банках, у тому числі у ПАТ «Дельта Банк», і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах, тому його положення застосовуються та є обов'язковими для всіх вкладників відповідача, пов'язаних зі здійсненням організації виплати відшкодувань на вкладами.

За викладених обставин суд не може прийняти доводи позивача про те, що на спірні правовідносини не поширюється вищевказаний Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру (200000,00 грн.) відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

За повідомленням позивача, про що також зазначено у запереченнях відповідача, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 було виплачено грошову суму 200 000 грн. за договором банківського вкладу на рахунок банка-агента АБ «Укргазбанк», тобто у межах гарантованої законом суми.

Виходячи з положень ч. ч. 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто з 05 жовтня 2015 року, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку понад суму гарантованої виплати.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

За таких обставин, задоволення вимог вкладників у частині, що перевищує суму виплачену Фондом гарантування вкладів, у тому числі, шляхом зобов'язання виплатити грошові кошти, під час запровадження у банку тимчасової адміністрації не здійснюється.

У такому випадку інші суми по вкладах та банківських рахунках виплачуються на підставі ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі подання заяви вкладника протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання ліцензії та ліквідації банку до уповноваженої особи Фонду про свої вимоги до банку.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним той факт, що на час звернення позивача з цим позовом до суду у ПАТ «Дельта Банк» вже введено тимчасову адміністрацію, відповідач перебуває у стадії ліквідації, тому вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час провадження ліквідації, можуть пред'являтись тільки в межах ліквідаційної процедури, що унеможливлює стягнення з відповідача коштів у будь який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів регулюються положеннями ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 598-601, 604-609, 631, 633, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 26, 36, 46, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 1, 4, 10, 11, 56, 58, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору припиненим та стягнення коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя