АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Чубрей І.І.

за участю: заявника ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Заставнівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, -

встановила:

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до їх дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити над неповнолітньою піклування, призначивши її опікуном.

Посилалась на те, що шлюб між батьками дитини розірвано, донька залишилась проживати із матір'ю. Відповідач ОСОБА_4 не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не утримує матеріально, а відповідачка ОСОБА_5 не виконує належним чином материнських обов'язків по відношенню до доньки, веде аморальний спосіб життя, через що вона,

№22-ц/794/943/16 Головуючий у 1 інстанції Угриновська Л.Я.

Категорія 52 Доповідач Перепелюк Л.М.

позивачка, змушена була забрати дитину до себе, де створила всі необхідні умови для її проживання.

Онука відвідує школу в м. Заставна та не бажає повертатись до матері.

Просила суд позбавити ОСОБА_5, ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7. Встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_7, призначити її піклувальником бабусю ОСОБА_1.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2016 року позов задоволено частково.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Заявник вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2016 року скасувати в частині відмови в позові про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів враховує, що оскільки заявник оскаржує рішення суду 1-ї інстанції тільки у зазначеній вище частині, тому згадане рішення суду в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно доньки ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, та щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_8 про призначення її опікуном ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, набрало законної сили.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, як5им суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачає частина 1 статті 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує також такі питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються:

-чи є інші фактичні дані, які мають значення для справи, та докази на їх підтвердження,

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції зроблено висновок, який не в повній мірі відповідає обставинам справи, а висновок суду про те, що відсутні виключні обставини, а дії відповідачки, не піддають небезпеці моральний та фізичний стан дитини, спростовуються обставинами справи.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 не виконує належним чином материнських обов'язків по відношенню до доньки, веде аморальний спосіб життя, через що вона, позивачка, змушена була забрати дитину до себе, де створила всі необхідні умови для її проживання.

Крім того, в суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 показала, що її дочка-відповідачка по справі ОСОБА_5 разом із її співмешканцем зловживають спиртними напоями, створили при цьому умови, небезпечні для здоров'я і життя неповнолітньої онуки ОСОБА_7. Більше того,був випадок, коли виникла загроза зґвалтування онуки одним із знайомих співмешканця відповідачки, який разом з мамою онучки та її співмешканцем систематично вживали спиртні напої в будинку, у якому неповнолітня проживала з ними. Цю обставину підтвердив представник органу опіки та піклування Заставнівської райдержадміністрації ОСОБА_3, заявивши, що умови, в яких проживала неповнолітня ОСОБА_7 разом з її мамою, є небезпечні для її здоровя, а тому зазначив, що ОСОБА_5 повинна бути позбавлена батьківських прав по відношенню до повнолітньої дочки ОСОБА_7.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позивачка не довела факт ухилення відповідачки ОСОБА_5 від виконання батьківських обов'язків щодо доньки ОСОБА_7.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Тому, колегія суддів вважає, що мала місце винна поведінка відповідачки ОСОБА_5 по відношенні до неповнолітньої дочки ОСОБА_7, що виразилась у її нехтуванні обов'язками матері по забезпеченню дочки необхідним харчуванням, медичним доглядом, створенням умов для отримання нею відповідної освіти, оскільки донька не відвідувала навчання у Веренчанській ЗОШ, не надавала дитині доступу до культурних і духовних цінностей, не виявляла інтересу до її внутрішнього світу.

Наведені обставини встановлені показами сторін, свідків і колегія суддів приходить до висновку, що їх слід визнати винятковими, такими, що дають підстави для позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_5

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 з ухваленням нового про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 скасувати та в цій частині ухватити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання його законної сили.

Головуючий

Судді: