Справа № 755/453/16-ц
"10" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В. П.
з секретарем Красновою І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської РДА у м.Києві про визнання таким що втратили право користування житлом,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа : Орган опіки та піклування Дніпровської РДА у м.Києві про визнання таким що втратили право користування житлом. Просить суд визнати ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Представник позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилися і не повідомив суд про причини неявки.
Предатсавник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської РДА у м.Києві в судове засідання не з'явився надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та заперечував проти задоволення даного позову, так як це призведе до порушення майнових прав малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У відповідності до вимог ст.. 224 ЦК України , суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.
У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.05.2004 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1. (а.с. 12).
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в спірній квартирі не проживає більше року, що підтверджується Актами обстеження від 10.06.2015 року, 18.09.2015 року та 11.12.2015 року.(а.с. 13,15,16).
Відповідач малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в спірній квартирі не проживає більше року, що підтверджується Актом обстеження від 10.06.2015 року.(а.с. 14 )
Необхідність визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, позивач обгрунтовує порушенням його права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, та необхідність сплачувати за житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно п.10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлених строків. В разу їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірності поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.
Щодо позовних вимог позивача про визнання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такої, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов до наступного.
Згідно положень частини першої та третьої ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Як задекларовано у ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином судом не встановлено обставин щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи її вік, мешкає з батьками та не може надавати суду пояснення і висловлювати свою думку з приводу обирання місця проживання, доказів щодо забезпечення дитини іншим придатним для проживання житлом позивач суду не надав, тому суд вважає, що малолітня відповідач не проживає у спірній квартирі з поважних причин, у зв'язку з чим позов у частині вимог до дитини задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської РДА у м.Києві про визнання таким що втратили право користування житлом підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 386 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, Житлового кодексу УРСР, п.10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України",ст.ст.10, 57, 58, 60, 209, 212-215, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської РДА у м.Києві про визнання таким що втратили право користування житлом - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: