Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від

12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року,

встановила:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 13 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3, остання отримала кредит у розмірі 350 000 доларів США на умовах, визначених договором, строком до 31 грудня 2016 року. На забезпечення виконання вказаного зобов'язання 29 грудня 2011 року між ОСОБА_4, боржником та банком було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель

ОСОБА_4 зобов'язався солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Неналежне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31 березня 2014 року у гривневому еквіваленті становить 6 086 343,01 грн.

Посилаючись на викладене та з урахуванням заяви про залишення без розгляду позовних вимог у частині стягнення пені в сумі 2 672 052,17 грн, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі

3 414 290,84 грн.

Позивач додатково пояснив, що оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано внаслідок відмови реєстраційної служби в реєстрації права власності у зв'язку з наявними обтяженнями на користь ПАТ «Банк Форум», задоволення даного позову не призведе до подвійного стягнення. А в подальшому в порядку виконання рішення суду, в разі можливості виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, буде здійснено відповідне зарахування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду

м. Києва від 10 вересня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2007 року у розмірі 3 414 290,84 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційній суд, виходив із того, що зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором не припинилося, оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено в реєстрації за ним право власності на земельні ділянки, які є предметом іпотеки, а відтак погашення вимог кредитора за рахунок предмета іпотеки не відбулося.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна виходячи з наступного.

Установлено, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 350 000 доларів США на умовах, визначених договором, зі строком повернення до 12 грудня 2008 року.

Між сторонами було укладено ряд додаткових угод до вказаного кредитного договору.

У подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до вказаного кредитного договору.

Зокрема, 2 липня 2008 року було укладено додаткову угоду № 2 відповідно до якої, пункт 5.1 договору викладено в наступній редакції: Забезпечення виконання зобов'язань за цим договором є застава нерухомості (іпотека): земельної ділянки, розташованої по вул. Солов'яненко в смт. Козин Обухівського району Київської області. Позичальник зобов'язується укласти з банком договір застави (іпотеки) зазначеної нерухомості в термін до

1 жовтня 2008 року. У випадку, якщо позичальник не укладе договір застави (іпотеки) зазначеної нерухомості в зазначений термін з будь-якої причини, банк має право вимагати дострокового розірвання цього договору, а позичальник зобов'язаний у термін не пізніше 3 банківських днів з моменту одержання вимоги банку здійснити повне погашення заборгованості перед банком, у тому числі нарахованих процентів, щомісячної комісійної винагороди та кредитних ресурсів, отриманих згідно цього договору, а також сплатити штраф у розмірі 30 % від суми кредитних ресурсів, наданих за цим договором згідно п. 2.1.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

29 грудня 2011 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно якого поручитель ОСОБА_4 зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань за кредитним договором від

13 грудня 2007 року. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки і по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Відповідно до ст. 509 ЦКзобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Насамперед зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Судом установлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2007 року в сумі

6 086 343,01 грн звернуто стягнення на нерухоме майно на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на предмет іпотеки: чотири земельні ділянки площею

2 га кожна шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем.

8 травня 2015 року відмовлено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у реєстрації за ним право власності на вказані вище земельні ділянки

У справі, яка переглядається, банк пред'являючи позов мотивував тим, що станом на 31 березня 2014 року борг ОСОБА_3 за кредитним договором від 13 грудня 2007 року у гривневому еквіваленті становить 6 086 343,01 грн, із яких: 2 014 452,02 грн сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту, 948 054,90 грн сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, 36 373 грн сума строкової заборгованості за відсотками, 415 410,92 грн сума простроченої заборгованості за відсотками, 2 672 052,17 грн пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках. З урахуванням заяви про залишення без розгляду позовних вимог у частині стягнення пені в сумі 2 672 052,17 грн, просив стягнути заборгованість в розмірі 3 414 290,84 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Залишаючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову без змін, апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги щодо подвійного стягнення, погодився з висновком місцевого суду про те, що на момент розгляду даної справи позивачу відмовлено в реєстрації за ним права власності на земельні ділянки, підставою для чого виступає вищезазначене рішення суду, і відповідно, погашення вимог Кредитора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок іпотеки не відбулось. Крім того, за оцінкою вартості цих земельних ділянок, їх ринкова вартість без ПДВ станом на 1 грудня 2014 рокустановить 2 438 400грн, азвернення стягнення, яке має відбутися згідно рішення суду, в рахунок погашення заборгованості в сумі 6 086343,01грн.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки визначено його реалізацію - шляхом визнання за іпотекодержателем на нього права власності та не врахував, тобто банк став власником. Крім того, не врахував, що дії реєстратора щодо відмови в проведенні реєстрації права власності банка на предмет іпотеки можна оскаржити.

Викладене свідчить, що при вирішені спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, відповідно до них не повно визначено правовідносини, що виникли між сторонами, що призвело до передчасного постановлення ухвали про залишення рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська