Провадження № 2/520/622/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради, про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та згідно редакції від 03 березня 2016 року просила ухвалити рішення, яким: встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_6, померлий 14 вересня 2014 року є рідним батьком ОСОБА_1. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини 14 вересня 2014 року. Визнати за ОСОБА_1 право власності на: земельну ділянку, розміром 0,1000 га, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул.. Тимірязєва, 41, кадастровий номер :33:021:0215; земельну ділянку, розміром 0,0334 га, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул.. Тимірязєва, 41, кадастровий номер :33:021:0327; 7/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, вул.. Тимірязєва, будинок № 41, загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., розташованою на земельній ділянці 1648 кв.м.; 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, вул. Тимірязєва, будинок № 41, загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., розташованою на земельній ділянці 1648 кв.м.; 1/40 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, вул.. Тимірязєва, будинок № 41, загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., розташованою на земельній ділянці 1648 кв.м., в порядку спадкування за законом після свого батька ОСОБА_6, померлого 14 вересня 2014 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 14 вересня 2014 року помер її батько ОСОБА_6, після його смерті відкрилась.

Заявник стверджує, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона звернулась із заявою до приватного нотаріуса, однак, через розбіжності у написанні її прізвища та прізвища батька, а також через відсутність правовстановлюючих документів їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відноси.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даною заявою

Під час розгляду справи, 21 квітня 2016 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд прийняти до провадження суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що помер 14 вересня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_2.

У звязку з чим ухвалою суду від 21.04.2016 року було прийнято до провадження суду зустрічну позовну заяву та обєднано в одне провадження з первісним позовом.

В подальшому ухвалою суду від 23 грудня 2016 року було задоволено клопотання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про залишення частини позовних вимог без розгляду, в результаті чого позовні вимоги в частині визнання за нею право власності на: земельну ділянку, розміром 0,1000 га, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул.. Тимірязєва, 41, кадастровий номер :33:021:0215; земельну ділянку, розміром 0,0334 га, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул.. Тимірязєва, 41, кадастровий номер :33:021:0327; 7/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, вул.. Тимірязєва, будинок № 41, загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., розташованою на земельній ділянці 1648 кв.м.; 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, вул. Тимірязєва, будинок № 41, загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., розташованою на земельній ділянці 1648 кв.м.; 1/40 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, вул.. Тимірязєва, будинок № 41, загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м., розташованою на земельній ділянці 1648 кв.м., в порядку спадкування за законом після свого батька ОСОБА_6, померлого 14 вересня 2014 року залишено без розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 у судове засідання з`явились, заяву підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Проти задоволення зустрічного позову не заперечували.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_7 приймав участь у минулому судовому засіданні, судову повістку отримав в суді, 21.12.2016 року звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням на лікарняному, проте належних доказів цього суду надано не було, що, враховуючи час перебування справи в провадженні суду, дало суду підстави продовжити слухання справи у відсутності ОСОБА_9 та його представника.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не зявився, про розгляд справи сповіщені належним чином, 14.04.2016 року від представника ОСОБА_10 надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутністю відповідача.

Третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 у судове засідання також не зявилась, про розгляд справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного Кодексу України та Сімейного кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що вимоги як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими, а від так підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст. 234 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до змісту розяснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

У судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2014 року помер ОСОБА_11, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_9 реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис за № 9407.

Після його смерті відкрилась спадщина на: земельну ділянку, що знаходиться за адресою місто Одеса, вулиця Тімірязєва, 41, кадастровий номер :33:021:0215, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 063241, виданого ОСОБА_3 управлінням земельних ресурсів, 01 липня 2005 року; земельну ділянку, що знаходиться за адресою місто Одеса, вулиця Тімірязєва, 41, кадастровий номер :33:021:0327, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 248681, виданого Управлінням Держземагенства у місті Одесі Одеської області, 27 грудня 2012 року; будинок № 41, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Тімірязєва, що належав йому в наступних частках: 1/40 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, 09.09.2011 року за реєстровим № 4-1143; 1/8 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, 15.09.2011 року за реєстровим № 4-1141; 7/10 частинах на підставі Договору дарування частини житлового будинку, посвідченого Третьою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, 30.01.2003 року за реєстровим № 3-303.

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_6 є: син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

Пропустивши шестимісячний строк, 08 липня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини, в результаті чого приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 19/2015.

13 липня 2015 року приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 звернулась до спадкоємців з листом № 154/02-14, в якому пропонує ОСОБА_1 звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування, за місцем проживання, та надати нотаріусу довідку про спальне проживання зі спадкодавцем, а ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до місцевого суду з приводу встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та 3.21 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи, а саме довідки № 87, виданої Органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Золотий берег», вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає постійно за адресою м. Одеса вул. Тімірязєва буд. 41 з 2005 року. Разом з нею по день смерті постійно проживав, був зареєстрований (прописаний) і вів спільне господарство її батько ОСОБА_6, який помер 14 вересня 2014 року.

Згідно п 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у звязку з тим, що ОСОБА_1 було надано приватному нотаріусу ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 довідку, видану Органом самоорганізації населення «Золотий берег» за № 87 від 29.07.2015 року вона вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину. Про вищевказане позивача було повідомлено листом від 11.08.2015 року вих. № 187/02-14.

Факт проживання позивача разом зі спадкодавцем у судовому засіданні також був підтверджений свідками ОСОБА_12, ОСОБА_13

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 Цивільного процесуального кодексу України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином суд вважає, доведеним факт того, що ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини саме за адресою: м. Одеса, вул. Тимірязева, 41

27 листопада 2015 року приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови стало те, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_6 та в правовстановлюючих документах на спадкове майно, прізвище померлого пишеться Поліїт, а в предявленому паспорті спадкоємиці ОСОБА_1, серії КЕ 244545, виданому Київським РВ УМВС України в Одеській області 30 квітня 1996 року, прізвище пишеться Полііт, що перешкоджає можливості встановити факт родинних відносин між спадкоємицею і спадкодавцем.

Дійсно, з копії Свідоцтва про смерть ОСОБА_14 І-ЖД № 390698 вбачається, що прізвище, імя та по батькові спадкодавця українською мовою зазначено як ОСОБА_6.

Натомість як вбачається з копії паспорта гр. України Серії КЕ 244545 прізвище, імя та по батькові позивача зазначено як ОСОБА_1, а також згідно копії паспорта гр.. України Серії КЕ 244818 прізвище, імя та по батькові позивача за зустрічним позовом зазначено як ОСОБА_2.

Судом встановлено, що 20 липня 1973 року народився російською мовою «Полиит Алексей Анатольевич», його батьками в Свідоцтві про народження ОСОБА_13 V-ЖД № 271047 записані «ОСОБА_15 та ОСОБА_16».

Також з копії Свідоцтва про народження ОСОБА_13 ІІІ-ЖД № 263640 вбачається, що 01 лютого 1980 року народилась, російською мовою «Полиит Вероника Анатолиевна», її батьками вказані «ОСОБА_15 та ОСОБА_16».

Отже, неправильне зазначення прізвища сталося внаслідок невірного перекладу з російської мови на українську мовою прізвища «Полиит».

При ухваленні рішення по справі суд приймає до уваги, той факт що родинні відносини між померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтверджується співпаданням їх родових прізвищ та по-батькові, зазначених свідоцтвах про народження, паспортах та правовстановлюючих документах.

Судом враховані норма ст. 3 СК України, яка вказує, що сім`ю складають особи, які проживають разом, мають спільні права та обовязки.

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові, солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають однин одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

У відповідності до положень частини 2 статті 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно з вимогами частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Отже, з урахуванням вказаного, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою, а ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 сином померлого 14 вересня 2014 року ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2 ст. 3 ЦПК України зазначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У силу ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Вирішуючи спір по суті, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо того, що батько сторін проживав до моменту смерті з дружиною ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1, так як санітарний стан квартири, де проживало 15 котів, був незадовільний і проживати там було не можливо.

Також суд звертає увагу на те, що психічний стан ОСОБА_17 погіршився лише після смерті чоловіка, а до цього часу вона проживала та утримувала себе самостійно.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги як за первісним позовом ОСОБА_1 так і вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими, а від так підлягаючими задоволенню у повному обсязі

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 15, 16, 208, 212, 213, 214, 215, 218, п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_6, померлий 14 вересня 2014 року є рідним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини 14 вересня 2014 року за адресою реєстрації померлого: м. Одеса, вул. Тимирязева, 41.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що помер 14 вересня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Куриленко О. М.