Провадження № 2/344/5690/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на нерухоме майно.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя виходить з наступного.

Позовна заява, що подається до суду, повинна відповідати певним вимогам, що ставляться до неї. Такі вимоги передбачені у статтях 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України.

У позовній заяві позивачем заявлені дві позовні вимоги: вимога майнового та вимога немайнового характеру.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн., та не більше пяти розмірів мінімальних зарплат, тобто 6 890,00 грн.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Позивачем до позову доданий документ про сплату судового збору у розмірі 1980,00 грн., тобто за вимогу майнового характеру.

Проте відсутній документ про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру, що не є сплатою судового збору у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене суддя дійшла висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для виправлення вказаних недоліків шляхом сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 551,20 грн.

Керуючись статтями 80, 119-121, 208-210, 292, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на нерухоме майно - залишити без руху, надавши строк 5 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Розяснити, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Л.В. Мелещенко