Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/272/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Діброви О.В.,

з секретарем Жавнер І.А.,

з участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування Народицької районної державної адміністрації Житомирської області, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 й ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Позивач в судовому засідання вимоги позовної заяви підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Представник органу опіки та піклування Народицької райдержадміністрації в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, думку дітей, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, й ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_1, а відомості про батька до акту цивільного стану про народження ОСОБА_4 внесено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з ОСОБА_1.

Зазначені відомості сторонами не заперечуються та підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 09 листопада 2005 року (а.с. 4), НОМЕР_2 від 01 березня 2007 року (а.с. 5), акту обстеження умов проживання від 11 травня 2016 року (а.с. 3) та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0 від 09 серпня 2016 року (а.с.41).

У висновку №02-33/32 від 03 жовтня 2016 року (а.с. 53-54) орган опіки та піклування Народицької районної державної адміністрації зазначив, що вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки мати хоча інколи і спілкується з дітьми, але не виявляє до них материнської любові, життям та вихованням дітей не цікавиться, не переймається їх фізичним і духовним розвитком, фінансово не підтримує.

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з таких міркувань.

У відповідності до пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року (надалі ППВСУ №3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

В контексті наведеного вище, на думку суду, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка може бути застосована судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними й мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

В судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що постійно проживають з батьком, який їх забезпечує всім необхідним, купує одяг та іграшки, а з матір'ю вони спілкуються рідко, тому що вона постійно на них свариться та нічого не купує.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що відповідач не займається вихованням неповнолітніх дітей, матеріально їх не забезпечує та з нею неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо необхідності належного виконання нею батьківських обов'язків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що діти, відносно яких вирішується питання про позбавлення їх матері батьківських прав, дійсно вже більше трьох років постійно проживають з ОСОБА_1 Відповідач намагається надавати їм матеріальну допомогу, але її матеріальний стан та наявність інших дітей на утриманні не дають їй змоги робити це часто.

Отже, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено факт неналежного виконання відповідачем обов'язків по вихованню дітей, однак, не доведено, що поведінка відповідача відносно її малолітніх дітей є свідомим нехтуванням батьківськими обов'язками.

Пунктом 18 ППВСУ №3 визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав слід відмовити, відповідача попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 7 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтею 164 СК України, статтями 10, 11, 60, 61, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - відмовити за безпідставністю.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування Народицької районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд Житомирської області.

Суддя: О. В. Діброва