Справа № 591/484/16-ц
Провадження № 2/591/792/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

Встановив:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона з серпня 2005 року по квітень 2012 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного життя за рахунок спільних коштів ними було придбано автомобіль НОМЕР_1. Вартість такого автомобіля вона оцінює в 150000 грн. У звязку з чим вона має право на /2 частину його вартості. Зазначила, що спірний автомобіль було знищено шляхом підпалу невстановленими особами, а тому посилаючись на положення ст. 22, 1166 ЦК України просить стягнути з відповідача 75000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач та його представник позов заперечили та пояснили, що спірний автомобіль знищений не з вини відповідача. Тому просять відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у 2005 році сторони вступили у фактичні шлюбні відносини, почали проживати однією сім'ю. Шлюб між позивачем та відповідачкою зареєстровано не було. Спочатку вони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ними проживала також донька відповідача ОСОБА_3, а 22 березня 2012 року вони на спільні кошти придбали квартиру № 39 в м. Суми по вул. Прокофєва, 38/3.

За час спільного проживання сторони вели спільне господарство, виховували доньку ОСОБА_1- ОСОБА_3, разом займалися підприємницькою діяльністю були зареєстровані як приватні підприємці, вели торгівлю овочами та фруктами на ринку СКД у м. Суми, у них був спільний бюджет, всі гроші, які вони заробляли, вони вкладали у придбання речей домашнього вжитку, одяг, харчування. Також, на спільні кошти ними було придбано квартиру № 39 в м. Суми по вул. Прокофєва, 38/3 .

Наведені вище факти встановлені Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа: Приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання права власності на частину майна, а тому доказуванню не підлягають (див. справа 1805/6132/2012)

Також встановлено судом, що 29 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна у вигляді автомобілів НОМЕР_2 та Renault Master д/н НОМЕР_3.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09.10.2015 року провадження у вказаній справі було закрите у звязку з затвердженням судом мирової угоди, укладеної сторонами 09.10.2015 року. (справа 591/548/15-ц)

За умовами укладеної мирової угоди, яка була затверджена судом: у ОСОБА_1 виникає право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_4; у ОСОБА_2 виникає право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_4. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язуються протягом двох років з набрання чинності рішення суду про затвердження мирової угоди, продати автомобіль НОМЕР_4 за узгодженою між сторонами ціною. Сторони надають один одному дозвіл на продаж спільного автомобіля та зобов'язується всіляко сприяти його реалізації, зобов'язуються при наявності покупця та узгодження ціни автомобіля, дати згоду на її реалізацію. Продаж автомобіля проводиться сторонами спільно. Отримані кошти від продажу автомобіля сторони в день продажу ділять між собою в рівних долях, про що складається акт у двох примірниках. Сторони погодились, що справа в частині позовних вимог щодо поділу транспортного засобу марки Reno Master, д. н. ВМ0985АН та компенсації 1/2 частини його вартості підлягає закриттю у звязку зі знищенням автотранспортного засобу та неможливістю вирішення по суті.

Звертаючись до суду з даним позов, позивач обґрунтувала своє право на ? частину спірного автомобіля положеннями ч. 1 ст. 70 СК України. Як на підставі стягнення з відповідача коштів, позивач послалася на те, що автомобіль НОМЕР_1 було знищено, а тому відповідач з підстав визначених ст. 22, 1166 ЦК України має сплатити їй 75000 грн. (половину вартості автомобіля)

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в заподіянні. Зокрема, позивач повинен довести факт заподіяння шкоди, вказати, якими та чиїми діями вона заподіяна, а також розмір цієї шкоди.

Суд вважає, що позивач, всупереч вищенаведеним нормам ЦПК, не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що шкода їй була заподіяна саме винними діями відповідача.

В той же час, як вбачається з акту про пожежу (а.с. 37) автомобіль НОМЕР_1 був знищений 12.08.2015 року в наслідок пожежі.

З витягу з ЄРДР вбачається, що до реєстру внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 194 КК України за наступним фактом: 12.08.2015 року о 01-47 год надійшло повідомлення до ч/ч Сумського МВ УМВС України в Сумській області, про те, що по вул. Прокофєва поблизу буд.32 в м. Суми сталося загорання автомобіля НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2 та двох інших автомобілів. (а.с. 36)

З повідомлення ГУ НПУ в Сумській області від 12.04.2016 року вбачається, що досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадження триває, ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні визнано потерпілим, причиною загорання сталося занесення стороннього джерела запалювання зовні, а розмір майнової шкоди, яка визначена експертом, складає 141610,85 грн. (а.с. 38)

Враховуючи наведені вище обставини, встановлені судом, суд вважає, що позивач не довів належними доказами факт заподіяння йому майнової шкоди винними діями відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 210, 212 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя