У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 24 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № MKV0GA00007100, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 11,04 % річних, терміном до 23 жовтня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. На день його смерті розмір заборгованості становив 12 525,64 доларів США, з яких: 8 706,26 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 767,44 доларів США - заборгованість за відсотками, 340 доларів США - заборгованість за комісією та 1 711,94 доларів США - пеня.

Спадкоємцями ОСОБА_7 є відповідачі: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 (донька) і ОСОБА_6 (син), які на день смерті проживали та були зареєстровані у будинкуАДРЕСА_129 вересня 2011 року банком направлено до Виноградівської державної нотаріальної контори претензію кредитора, на яку 14 лютого 2012 року одержано відповідь про прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_4

Посилаючись на те, що 21 квітня 2012 року банком пред'явлено претензію до спадкоємця щодо виконання зобов'язань за кредитним договором, яка залишена без задоволення, після уточнень позовних вимог просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на будинок загальною площею 130,70 кв. м, житловою площею 73,30 кв. м, розташований по АДРЕСА_1, шляхом його продажу банком з укладанням від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, а також виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вказаного будинку.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року, в позові відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2016 року, у задоволенні уточненого позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звернення стягнення - відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановивши, що кредитору про смерть позичальника стало відомо у кінці 2008 року, а з позовом до спадкоємців банк звернувся у травні 2014 року, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-31цс16).

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судамидопущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня О.І. Євтушенко О.М. Ситнік