Провадження №2/748/518/16
Єдиний унікальний № 748/1299/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Багатофункціонального сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Агро-Олімп» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.06.2016 р. звернувся до суду з позовом про визнання наказу Багатофункціонального сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Агро-Олімп» від 15.01.2015 №1 про звільнення його з посади виконавчого директора незаконним, поновлення на даній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.02.2015 і по час ухвалення рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним.

Згідно протоколу №2 та наказу №1 від 12 вересня 2013 року по кооперативу «Агро-Олімп» позивача було призначено на посаду виконавчого директора, головою якого є ОСОБА_2. 08.07.15 року, 23.07.15 року та 23.08.15 року позивач звертався до голови кооперативу з заявами про звільнення, з проханням надати довідку про доходи та зробити відмітку у трудовий книжці, однак його звернення були проігноровані. Тільки у травні 2016 року, внаслідок притягнення голови кооперативу ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення трудового законодавства, позивач дізнався, що ще 15 січня 2015 року його було звільнено з займаної посади з 01.02.2015 року за рішенням загальних зборів членів кооперативу, при цьому його не було навіть запрошено на ці збори, з наказом про звільнення не ознайомлено та не попереджено за два місяці про зміну істотних умов праці, а також не запропоновано іншу посаду у кооперативі. Отже, позивач вважає дії сторони відповідача незаконними, оскільки було порушено його трудові права, які закріплені у ст.ст.47, 49-2 КЗпП України, ст.32 Закону України «Про оплату праці».

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, просив його задовольнити, виклав факти зазначені у позовній заяві, та додатково суду пояснив, що трудовий договір з ним письмово укладено не було, при цьому він фактично працював у кооперативі навіть не маючи робочого місця. Зарплату йому нараховували з розрахунку ? частина мінімальної заробітної плати, однак фактично він її не отримував, а на прохання голови кооперативу проставив підписи у платіжній відомості. У трудовій книжці відсутній запис про прийняття його на роботу та звільнення, оскільки голова кооперативу забрав печатку, а з наказом про звільнення він ознайомився лише у суді 24 травня 2016 року.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти предявленого позову, вважає звільнення позивача правомірним, оскільки фактично він не виконував покладені на нього обовязки, в кооперативі не зявлявся, а тому на зборах членів кооперативу було прийняте рішення про ліквідацію штатної одиниці посади виконавчого директора. ОСОБА_1 за два місяці не було попереджено про зміну істотних умов праці, оскільки не могли його знайти, при цьому інші посади в кооперативі не передбачені.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно протоколу №2 від 12 вересня 2013 року загальних зборів засновників БСОК «Агро-Олімп» ОСОБА_1 призначено на посаду виконавчого директора вказаного кооперативу, а відповідно до наказу №1 від 12 вересня 2013 року останній фактично приступив до роботи, з окладом згідно штатного розкладу. /а.с.4/

Перебування у трудових відносинах позивача з відповідачем підтверджується і даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. /а.с.2, 3/

Розділом 14 статуту БСОК «Агро-Олімп» передбачене право правління кооперативу наймати виконавчого директора для управління поточною діяльністю кооперативу, який підзвітний правлінню або голові, коло повноважень та обовязків якого визначається трудовим договором. /а.с.15-19/

Як видно з протоколу №2 загальних зборів членів кооперативу «Агро-Олімп» від 15 січня 2015 року останніми було прийнято рішення про скасування посади виконавчого директора кооперативу з 1 лютого 2015 року і вирішено звільнити ОСОБА_1 із займаної посади, провівши з ним остаточний розрахунок. /а.с.6/

На виконання цього рішення, згідно наказу №1 від 15 січня 2015 року, голова кооперативу «Агро-Олімп» ОСОБА_2 звільнив ОСОБА_1 з посади виконавчого директора кооперативу з 1 лютого 2015 року, у звязку з ліквідацією штатної одиниці виконавчого директора. З наказом ОСОБА_1 ознайомлено лише 24 травня 2016 року, що підтверджується його підписом в наказі. /а.с.5/

При цьому слід зазначити, що в порушення приписів КЗпП України у вказаному вище наказі відсутнє посилання на правові підстави (пункт та статтю кодексу) звільнення позивача.

Дослідженням оригіналу трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що у ній відсутні записи про роботу на посаді виконавчого директора БСОК «Агро-Олімп» та звільнення з цієї посади. /а.с.37/

З довідки БСОК «Агро-Олімп» та платіжних відомостей про заробітну плату ОСОБА_1 вбачається, що останньому нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, з утриманням внесків і зборів, при цьому в період листопада грудня 2014 року заробіток позивача склав 420 грн щомісячно, а у січні 2015 року він перебував у відпустці та отримав компенсацію. /а.с.27-29, 40/

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного позивачем рішення БСОК «Агро-Олімп» про звільнення, у межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову у даній справі є законність звільнення позивача з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно зазначеної норми трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою названої вище статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно вимог статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

За положенням ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судом встановлено і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що БСОК «Агро-Олімп», в порушення вимог ч.2 ст.40, ст.ст.44, 47, 49-2 КЗпП України, ОСОБА_1 не було запропоновано переведення на іншу роботу; про наступне вивільнення персонально не попереджено не пізніше ніж за два місяці; не призначено і не виплачено вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку; в день звільнення не видано належно оформлену трудову книжку і не проведено розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу та не видано копію наказу про звільнення з роботи, а при вирішенні питання про його звільнення, в порушення п.14 Статуту, не заслухано звіт.

Слід також зазначити, що виявлені вищевказані порушення трудового законодавства знайшли своє підтвердження і у постанові судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року про звільнення за малозначністю ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП. /а.с.14/

Таким чином, суд робить висновок, що стороною відповідача не дотримано законодавство України про працю при звільненні позивача, а тому його права підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення його на роботі ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Питання про розмір суми, що підлягає виплаті позивачу, підлягає вирішенню на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню; оскільки звільнення позивача відбулося 01.02.2015, а у січні місяці він перебував у відпусті, обчислення слід робити виходячи з виплат за листопад-грудень 2014 року.

Згідно даних довідок про зарплату позивача за листопад і грудень 2014 року та виходячи з положень пунктів 2, 3, 5, 8 Порядку, середньоденна заробітна плата підлягає визначенню шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. При цьому, оскільки сторона відповідача не надала суду табелів обліку робочого часу ОСОБА_1, оскільки він не вівся у кооперативі і нарахувала йому заробітну плату у вказаних місяцях в повному обємі, то суд рахує за необхідне брати за основу фактично відпрацьовані у листопаді 2014 року 20 робочих днів, у грудні 23 робочі дні, з розрахунку заробітної плати за останні два місяці 840 грн.

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача становить 19,53 грн (840 грн : 43 робочі дні).

Період вимушеного прогулу становить з 01.02.2015 по 13.07.2016 і дорівнює 362 робочі дні.

Отже, розмір середнього заробітку за період вимушеного прогулу становитиме 19,53 грн х 362 роб. дні = 7069,86 грн.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 слід також задовольнити і у частині стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст.40, 47, 49-2, 232 КЗпП України, й у відповідності до ст.ст.10, 11, 61, 84, 88, 209, 212, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Багатофункціонального сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Агро-Олімп» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним наказ Багатофункціонального сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Агро-Олімп» за №1 від 15 січня 2015 року про звільнення з роботи виконавчого директора кооперативу ОСОБА_1

Поновити ОСОБА_1 на посаді виконавчого директора Багатофункціонального сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Агро-Олімп» з 01 лютого 2015 року та стягнути з Багатофункціонального сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Агро-Олімп» на користь ОСОБА_1 7069,86 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 01.02.2015 р. по 13.07.2016 р., відрахувавши із вказаної суми, при виконанні рішення суду, усі обовязкові платежі.

Стягнути з Багатофункціонального сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Агро-Олімп» в дохід держави 551,20 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_3