Справа пр. №2-о/756/530/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

Головуючої судді - Луценко О.М.

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1, заінтересована особа - ОСОБА_2, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016року заявник Київський міський протитуберкульозний диспансер №1 звернувся до суду з заявою, заінтересована особа - ОСОБА_2, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 хворий на заразну форму туберкульозу та становить загрозу розповсюдження цієї хвороби.

Заявник зазначив, що ОСОБА_2 необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження.

Оскільки ОСОБА_2 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, заявник просив суд ухвалити рішення, яким примусово госпіталізувати ОСОБА_2 до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

До судового засіданні представник заявника надала заяву з проханням розглядати справу без їхньої участі та підтримала заяву свого довірителя, просила суд задовольнити її в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 ЦПК України заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не викликалась, адже за даними протитуберкульозного закладу, він становить загрозу розповсюдження туберкульозу.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

П. 12 ч.1 ст.1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують (п. 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз").

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 хворий на заразну форму туберкульозу та перебуває на обліку в Київському міському протитуберкульозному диспансері №1.

Ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов'язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 необхідно отримати стаціонарне лікування від туберкульозу, проте він відмовляється від його проходження, порушуючи протиепідемічний режим.

Згідно з висновком центральної лікарської консультативної комісії Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 від 01.12.2016 року ОСОБА_2 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу на строк три місяці.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, ОСОБА_2 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1, примусово госпіталізувати ОСОБА_2 до Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Відповідно до норми п. 7 ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

На підставі ст. ст. 1, 11, 20, 25 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", керуючись ст. ст. 3, 4, 208, 212-215, 285, 286 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1, заінтересована особа - ОСОБА_2, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу - задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на строк, необхідний для лікування, але не більше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко