УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря - Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 22.02.2016 року по цивільній справі № 428/12038/15-ц (головуюча суддя Скочій Г.Д.) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про стягнення суми боргу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 22.02.2016 року по цивільній справі № 428/12038/15-ц (головуюча суддя Скочій Г.Д.) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про стягнення суми боргу та моральної шкоди. В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що судом не визначено сутність правових відносин, які виникли між сторонами, а саме відносин договору ризики; помилково розрахований індекс інфляції у доларовому еквіваленті та строки стягнення з відповідача 3% річних; в описовій частині рішення судом помилково враховано суму індексу інфляції у розмірі 12417,25 грн., що потребує виправлення; судом неправильно встановлено суму повернення боргу. Крім того, про дане рішення суду відповідач дізнався тільки 03.08.2016 року. За таких обставин ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення від 22.02.2016 року по цивільній справі № 428/12038/15-ц (головуюча суддя Скочій Г.Д.)

Сторони та третя особа в судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

В провадженні Сєвєродонецького міського суду Луганської області знаходилась цивільна справа № 428/12038/15-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про стягнення суми боргу та моральної шкоди.

22.02.2016 року Сєвєродонецьким міським судом було винесено заочне рішення по цій цивільній справі № 428/12038/15-ц, яким позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збільшену суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у сумі 7183,07 грн. (сім тисяч сто вісімдесят три грн. 07 коп.). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.). У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Про дату, час та місце розгляду справи 22.02.2016 року відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті центральних органів виконавчої влади України «Урядовий курєр» № 30 (5650) від 16 лютого 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини не явки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З правового аналізу зазначеної норми ЦПК України вбачається, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а також і те, що його докази щодо обставин справи впливають на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна робити висновок про наявність підстав для скасування заочного рішення.

При цьому ЦПК України прямо встановлює можливість винесення судом заочного рішення в разі першої неявки належним чином повідомленого відповідача. Встановлення повторності неявки в даному випадку ЦПК України не вимагає та в обовязок суду не ставить. Норма частини 4 ст. 169 ЦПК України щодо повторної неявки відповідача є факультативною (необовязковою) по відношенню до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, адже по-перше ч. 1 ст. 232 ЦПК України в даному випадку є спеціальною нормою права щодо правового інституту заочного розгляду справи, по-друге ч. 4 ст. 169 ЦПК України встановлює право (можливість), а не обовязок суду, щодо винесення заочного рішення в разі повторної неявки відповідача, по-третє ч. 4 ст. 169 ЦПК України не містить жодних відсилок до ч. 1 ст. 232 ЦПК України. Отже, закон надає можливість суду винести заочне рішення як в разі першої, так і в разі другої (повторної) неявки відповідача.

З матеріалів цивільної справи № 428/12038/15-ц вбачається, що відповідач ОСОБА_1 22.02.2016 року в судове засідання Сєвєродонецького міського суду Луганської області не зявився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся через оголошення у пресі.

За таких обставин 22.02.2016 року суд обґрунтовано визнав причину неявки відповідача ОСОБА_1 в судове засідання неповажною, заочно розглянув справу та відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України 22.02.2016 року виніс обґрунтоване заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд також відзначає, що відповідач не надав суду жодних доказів, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи та бути підставою для скасування заочного рішення.

Посилання відповідача на те, що судом не визначено сутність правових відносин, які виникли між сторонами, а саме відносин договору ризики, помилково розрахований індекс інфляції у доларовому еквіваленті та строки стягнення з відповідача 3% річних, неправильно встановлено суму повернення боргу не є доказами, що впливають на правильне вирішення справи, адже такі посилання самі по собі взагалі не є доказами і лише свідчать про незгоду із прийнятим судом заочним рішенням.

Посилання відповідача на те, що в описовій частині рішення судом помилково враховано суму індексу інфляції у розмірі 12417,25 грн., що потребує виправлення, також не є доказами,. Така описка може бути виправлена в порядку ст. 219 ЦПК України.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 232 ЦПК України, для скасування заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 22.02.2016 р. по цивільній справі № 428/12038/15-ц (головуюча суддя Скочій Г.Д.) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про стягнення суми боргу та моральної шкоди. Таким чином, вимога відповідача скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку, а також винести нове рішення є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 224 - 233 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду від 22.02.2016 року по цивільній справі № 428/12038/15-ц (головуюча суддя Скочій Г.Д.) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про стягнення суми боргу та моральної шкоди відмовити.

Розяснити відповідачу, що відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Б. Баронін