Справа №591/1481/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2038/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2016 року

в справі за заявою ОСОБА_5, заінтересовані особи: Зарічний районний у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Перша Сумська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Зарічного районного суду м. Суми з даною заявою, в якій посилалась на те, що вона з липня 2001 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, який помер 26 січня 2016 року, мають двох спільних дітей сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дані про батька записані в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_8 відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Просила встановити факт батьківства ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_8, який необхідний їй для реалізації права дитини на спадкування після померлого батька.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2016 року заяву ОСОБА_5 задоволено, встановлено факт батьківства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 26 січня 2013 року відносно ОСОБА_8, що народилась 02 лютого 2013 року.

На дане рішення суду представником ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_5

При цьому зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що державна реєстрація народження ОСОБА_8 була проведена згідно до вимог Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, згідно до ст. 133 СК України, а заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вказує та те, що ОСОБА_3, як єдина спадкоємиця спадкового майна, на яке претендує заявник, не була залучена до участі в даній справі в якості зацікавленої особи, в звязку з чим була позбавлена права на захист своїх прав та інтересів.

Вважає також, що оскаржуване рішення ґрунтується лише на показах свідків, що не є належним доказом кровного споріднення між ОСОБА_8 та померлим ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення заявниці та її представника проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду не відповідає.

За змістом ч.ч. 3 та 4 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Згідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 234 ЦПК України, а також ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Цими нормами не передбачено вичерпного переліку фактів, що можуть встановлюватися судом.

За змістом ч. 6 ст. 235 та ч. 4 ст. 256 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз»яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також, якщо встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2013 року в позивачки народилась донька ОСОБА_8, батьком якої записано ОСОБА_9 ( а.с. 5 ).

26 січня 2013 року помер ОСОБА_6, який як зазначає ОСОБА_5, є біологічним батьком ОСОБА_10 ( а.с. 7 ). Після його смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Аналогічні розяснення містяться також у п. 7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_5 необхідність встановлення факту батьківства, обґрунтовувала реалізацією прав дитини на спадкування після померлого батька.

Зі позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування вбачається, що ОСОБА_6, його матері ОСОБА_11 та брату ОСОБА_12 належала на праві спільної часткової власності, по 1/3 частини в кожного, квартира АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_6 спадщину фактично прийняла його мати, яка померла 17 березня 2014 року. ОСОБА_12 звернувся 03 лютого 2015 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та 23 лютого 2015 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину, а саме 2/3 частини вказаної квартири. 18 жовтня 2015 року помер ОСОБА_12, з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після його смерті, звернулась його дружина ОСОБА_3

З викладеного вбачається, що між заявницею ОСОБА_5 та ОСОБА_3 фактично виник спір щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_6 та чистини спадкового майна, яке залишилось після ОСОБА_11 в порядку ст. 1266 ЦК України. ОСОБА_3 в свою чергу заперечує проти наявність у доньки заявниці ОСОБА_8 прав на спадкове майно.

Таким чином, заявниця в порядку окремого провадження намагається встановити юридичні факти, які їй потрібні для майбутнього вирішення спору про право, що є неприпустимим з огляду на викладене вище.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України, заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою ( ч. 1 ст. 135 СК України ).

Згідно інформації наданої Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, та заперечень проти заяви, реєстрація народження ОСОБА_8 була проведена 12 лютого 2013 року, запис №201 у відповідності до ст. 133 СК України, так як ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_9, який був розірваний 23 листопада 2012 року та на час народження дитини не пройшло десяти місяців ( а.с. 16-17, 35, 39 ).

Рішенням Зарічного районного суду м. суми від 29 липня 2016 року, яке набрало законної сили 30 серпня 2016 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, виключено з актового запису №200, зробленого 12 лютого 2013 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції в книзі реєстрації актів про народження запис про батька дитини ОСОБА_8 ОСОБА_9

З викладеного слідує, що на час звернення до суду з заявою про встановлення батьківства в порядку окремого провадження ( 29 березня 2016 року ), запис про батька дитини в актовому записі про її народження було здійснено в порядку ст. 133 СК України, який був виключений лише під час перебування даної справи в провадженні суду.

Таким чином, заява про встановлення факту батьківства прийнята судом першої інстанції з порушенням приписів ч. 1 ст. 130 СК України.

Колегія суддів також вбачає неналежне відношення ОСОБА_5 до її процесуальних прав та обов»язків. Зокрема, заява про встановлення батьківства була подана заявницею ще до вирішення питання про виключення ОСОБА_9 з актового запису про народження доньки, яку, до того ж, обґрунтовувала тим, що даний запис взагалі зроблено з її слів. Крім того, заявниця будучи обізнаною з тим, що встановлення даного факту зачіпатиме права ОСОБА_13 на спадкове майно, не повідомила суд про наявність між ними спору.

Слід зазначити також, що суд під час розгляду справи в порядку окремого провадження не обмежений доводами сторін та з метою з'ясування обставин справи може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Проте, судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права, взагалі не зясовувалось, чи була прийнята спадщина після смерті ОСОБА_6, не встановлено коло спадкоємців, які мають право на спірне спадкове майно та не залучено їх до участі в розгляді даної справи.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Оскаржуване рішення належить скасувати, а заяву ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства, - залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 207, 235, 256, 303, 307, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2016 року в даній справі скасувати.

Заяву ОСОБА_5, заінтересовані особи: Зарічний районний у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Перша Сумська державна нотаріальна контора, про встановлення факту батьківства, залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :