05.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/6894/16-ц
Справа №2/205/3084
05 грудня 2016 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Шавули В.С.
за участю секретаря Мікунової К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Позивач 14 вересня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-3).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 жовтня 2015 року приблизно об 11-15 год. в м. Дніпропетровську по вул.. Космічна з боку вул.. Космонавта Комарова в напрямку пр. Праці, сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автобуса марки «Рута-25Д», д/н НОМЕР_2, що належить ТОВ ВКФ «Ігрек» під керуванням водія ОСОБА_2
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2016 року по кримінальній справі №201/3553/16-к, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Внаслідок ДТП автобус марки «Рута-25Д», д/н НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень, загальна сума матеріальних збитків спричиненого внаслідок ДТП автобусу, згідно висновку експерта №05-11-15Р становить 126 551,01 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, у якому просить стягнути із відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 126 551,01 грн., вартість розрахунку вартості матеріальної шкоди в сумі 1 500,00 грн.

Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_3, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав.

У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2015 року приблизно об 11-15 год. в м. Дніпропетровську по вул.. Космічна з боку вул.. Космонавта Комарова в напрямку пр. Праці, під час руху на вказаній ділянці дороги водій ОСОБА_1 не обрав безпечну швидкість руху автомобіля НОМЕР_3, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем, в результаті чого в районі будівлі №28 по вул.. Космічній керований ним автомобіль здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, тим самим грубо порушив вимоги п.12.1 ПДР України, де здійснив зіткнення правою передньою поверхнею свого автомобіля з лівою передньою бічною поверхнею автобуса марки «Рута-25Д», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, заподіяна матеріальна шкода.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2016 року по кримінальній справі №201/3553/16-к, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с.4).

У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вироку кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто є обставиною, яка не потребує доказування.

Встановлено, що автобус марки «Рута-25Д», д/н НОМЕР_2, належить ТОВ ВКФ «Ігрек» (а.с.32).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу, що належить позивачу було завдано механічних ушкоджень. Згідно звіту №05-11-15Р від 29.02.2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, розмір матеріального збитку завданого автобусу марки «Рута-25Д», д/н НОМЕР_2, складає 126 551,01 грн. (а.с. 5-10).

За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 27 березня 1992 року № 6 із змінами «власником джерела підвищеної небезпеки вважається юридична особа або громадянин, який здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, на підставі права власності, повного господарчого володіння, оперативного управління, або у звязку з іншими підставами (договору оренди, довіреності)».

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків у розмірі 126 551,01 грн. та суму витрат на розрахунок вартості матеріальної шкоди в розмірі 1 500,00 грн., що була сплачена позивачем (а.с.31).

Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 920,76 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1167, 1188, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 63, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Ігрек» матеріальну шкоду в сумі 126 551,01 грн. (сто двадцять шість тисяч пятсот пятдесят одна грн.. 01 коп.) та вартість розрахунку вартості матеріальної шкоди в сумі 1 500,00 грн.(одна тисяча пятсот грн.. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 920,76 грн. (одна тисяча девятсот двадцять грн.. 76 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.С. Шавула