ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору найму та зняття з реєстрації посилаючись на те, що 06 липня 2010 року між її чоловіком ОСОБА_3 та відповідачкою був укладений договір найму житлового приміщення за адресою с.Софіївка вул.Яхнянська, 15 Фастівського району Київської області. В 2012 році чоловік помер, після його смерті право власності на вказаний житловий будинок перейшло до неї згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2016 року.

Позивачка зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з приводу зняття з реєстрації так, як вона за місцем реєстрації не проживає, за будинком не доглядає, однак остання на дані звернення не реагувала. Без дозволу позивача зареєструвала неповнолітню дитину. Просила розірвати догорів найму приміщенняня так, як будинок їй необхідний для особистого проживання.

Позивач та її представник у судовому засіданні уточнили позовні вимоги, а саме просили не стягувати з відповідача судовий збір в решті позовних вимог підтримали у повному обсязі, з тих же підстав просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала і пояснила, що дійсно не проживає за місцем реєстрації і жодного дня не проживала. Договір було укладено з покійним дідом але в 2011 році. Про реєстрацію в даному житловому будинку забажав її чоловік і щоб небуло непорозумінь у сімї погодилася.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмови докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала і не заперечувала проти розірвання договору найму приміщення.

Згідно з п.4.ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд перевіривши письмові докази та взявши до уваги пояснення сторін вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 06 липня 2010 року між ОСОБА_3 - чоловіком позивача та ОСОБА_2 було укладено Типовий договір найму житлового приміщення (а.с.11).

ОСОБА_3 26 червня 2012 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.06.2012 року ( а.с.12).

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1812, спадкоємцем майна ОСОБА_3, а саме: житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою селище Кожанка відділок Софіївки вул.Яхнянська, будинок 15 Фастівського району Київської області стала дружина ОСОБА_1 позивач по справі (а.с.9).

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, за будинком не доглядає, договір закінчив свою дію і переукладеним не був, а також на даний час приміщення необхідно для її особистого проживання та проживання її доньки.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 1 статті ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов»язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані.

Згідно п.1 Договору найму квартири, наймодавець передає, а наймач приймає в піднайм одну кімнату вказаного житлового будинку.

Згідно п.4 Договору приміщення здається в піднайм на безстроковий період та безкоштовно (п.6 Договору).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла.

Також, при укладенні договору сторонами були передбачені зобовязання з боку наймача, а саме використовувати приміщення і майно по призначенню; утримувати приміщення і майно в належному стані; виконувати ремонтні роботи за свій рахунок; не підселяти без згоди наймодавця членів сімї.

У судовому засіданні позивач та його представник вказав, що відповідач з дати укладення договору і по даний час в вказаному приміщенні не проживає, будь-яких робіт по догляду найманої кімнати не здійснює, без дозволу наймодавця здійснила реєстрацію неповнолітньої дитини.

Пунктом 7 Договору передбачено, що договір найму може бути розірваний достроково у разі непорядку.

Відповідно до частини 3 статті 825 ЦК України, договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сімї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Наявність спеціальних правилстатті 825 Цивільного кодексу України про розірвання договору найму житла не виключає застосування до договору найму житла загальних правил статті 651 Цивільного кодексу України.

Згідно положень статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналізуючи укладений договір найму квартири та наявні у справі докази, приймаючи до уваги пояснення представника позивача, ураховуючи положення цивільного законодавства, що діє на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про розірвання спірного Договору найму приміщення від 06 липня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з підстав порушення відповідачем умов договору в частині не використання приміщення по призначенню та утримання приміщення в належному стані у звязку з непроживанням в даному приміщенні, а також з необхідністю використання житла для проживання позивачем.

Крім того, суд врахову наявність законних підстав для розірвання спірного Договору найму приміщення з спливом дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на пять років.

У разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

Крім того, як зазначив позивач у судовому засіданні реєстрація відповідача у даному приміщенні, порушує права позивача на користування та розпорядження житловим будинком.

Зокрема відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 406 ЦК України право користування чужим майном припиняється у разі припинення обставин, які були підставою для встановлення такого права.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки така вимога може бути предметом судового розгляду лише в разі відмови відповідних органів зняти ОСОБА_2 з реєстрації на підставі даного рішення відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, згідно статті57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.3,10,11,58-60,212,215,218 ЦПК України, на підставі ст.15,16,810,813,814,815,820,821,825 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір найму житлового будинку від 06 липня 2010 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г.В.Соловей