Справа № 484/2728/16-ц
Провадження № 2/484/2106/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2016р. . Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Лянгорт З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_4, до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання за кожним права власності на 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивуючи позовні вимоги представник позивачів вказав, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, що належало на праві власності спадкодавцеві, в тому числі й на вище вказаний будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами. За життя він склав заповіт, яким заповів спірний будинок в рівних частинах ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, які прийняли спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 помер, та спадкоємцем за законом першої черги стала його дружина ОСОБА_3, яка також прийняла спадщину після смерті чоловіка. Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину на ім'я позивачів відмовлено через те, що у них відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно.

В судове засідання представник позивачів надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивачів, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області надала суду заяву, в якій позов визнала та просила розглядати справу без участі представника.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а.с. 12). За життя 25.02.1985р. він склав заповіт, що був посвідчений виконкомом Мигіївської сільської ради Первомайського району та зареєстровано за №4 (а.с. 15), за яким заповів житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

03.07.1987р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та останній було присвоєно прізвище чоловіка «ОСОБА_8».

Таким чином, в силу вимог ст. 534 ЦК України (в редакції 1963р., яка діяла на момент відкриття спадщини) ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були спадкоємцями за заповітом, які у строк, визначений ст. 549 ЦК України, звернулись до Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявами про прийняття спадщини, отже прийняли спадщину.

Однак свідоцтво про право на спадщину, яка складалась з 1/3 частини вище зазначеного будинку, 22.08.1989р. отримав лише ОСОБА_7. Інші спадкоємці свідоцтва про право на спадщину не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_1. помер ОСОБА_7. Після його смерті Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області заведена спадкова справа №371/2014р. за заявою про прийняття спадщини його дружини ОСОБА_3. Діти померлого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від прийняття спадщини за законом після смерті батька відмовились на користь ОСОБА_3

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2001р.), ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину.

З доданих до позову документів вбачається, що свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 був виданий на ім'я ОСОБА_5 04.02.1987р.. тобто його після смерті.

В ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 роз'яснено , що по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Зтехнічного паспорту на вказаний жилий будинок вбачається, що він був побудований у 1967р.

Відповідно до довідки Первомайського МБТІ спірний будинок значиться зареєстрованим за ОСОБА_5 з 1987р.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 правомірно володів, користувався та розпоряджався своєю власністю, але отримати свідоцтво про право власності за життя не встиг. Право власності ОСОБА_5 на вказаний будинок ніким не оспорювалось.

Відповідно ч.2 ст. 548, ст.. 525 ЦК України від 1963р., що діяв на момент відкриття спадщини,

прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини тобто з дня смерті спадкодавця.

ОСОБА_7, отримавши свідоцтво про право на спадкове майно 22.08.1989р. своє право власності на нього не зареєстрував.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, залежність виникнення права власності на будинки, споруди від державної реєстрації таких прав встановлена Цивільним кодексом України, що набрав чинності 01.01.2014р., та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, на момент відкриття спадщини чинне на той час законодавство не вимагало обов'язкової державної реєстрації таких прав та не пов'язувало виникнення права власності на нерухоме майно з моменту такої реєстрації.

Таким чином, суд знаходить доведеним, що ОСОБА_7 за життя набула право власності на 1/3 частину спірного будинку.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, такі спадкоємці можуть захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Захист права власності).

Частиною 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що визнання відповідачем позову не порушує прав та інтересів інших осіб, державною нотаріальною конторою відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: