Справа № 346/5325/16-ц
Провадження № 6/346/163/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Веселов В.М.

секретаря Максимюк М.А.

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Коломийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування тимчасовго обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Зявниця звернулся до суду з заявою, яку в судовому засіданні підтримала та пояснила, що 17 квітня 2014 року за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, у звязку з наявністю виконавчого провадження по виконавчому листу № 202/26225/13-ц про стягнення з неї заборгованості по отриманому кредиту на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в розмірі 78 568,05 грн., її тимчасово було обмежено у праві виїзду за межі України, до виконання своїх майнових зобовязань по сплаті заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» по отриманому кредиту в розмірі 78 568,05 грн. згідно рішення Індустріального районного суду по справі № 202/26225/13-ц. Заявниця дізналася про дане обмеження, коли разом з сином та іншими паломниками приїхали до Міжнародного аеропорту «Бориспіль», однак прикордонна служба «Бориспіль-1» відмовила в перетині державного кордону України. Зазначає, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 03.10.2014р., у звязку з тим, що ухвалою суду від 19.09.2014р. заочне рішення від 19.09.2013р. по справі 202/26225/13-ц було скасовано, виконавче провадження про стягнення з заявниці на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 78 568,05 грн. було закінчене і припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Просить суд скасувати її тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було встановлене їй ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2014 року.

Представник ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції подав до суду клопотання про слухання справи у відсутність представника.

Вислухавши заявницю, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

З огляду до ст.8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права, який домінує при застосуванні норм закону. Право на судовий захист прав і свобод людини гарантоване статтями 55 та 129 Конституції України, при цьому ст.22 та ст.64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані чи обмежені та не є вичерпними.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України Про судоустрій і статус суддів ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однією з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

У відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний захист прав у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Частиною 4 статті 55 Конституції України (Основного Закону) передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.З ЦПК України (право на звернення до суду за захистом), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Частиною 2 статті 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Так, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2013 року з заявниці на користь ПАТ КБ «Приватбанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 78 568,05 грн.

Однак в подальшому ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року заочне рішення за заявою ОСОБА_1 було скасоване.

В подальшому, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 21.11.2014 року Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено у задоволені позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у звязку зі спливом строку позовної давності. Не погодившись з ухваленим рішенням, КБ «Приватбанк» оскаржив його у апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області і просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.02.2015р. апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, а рішення Індустріального районного суду від 21.11.2014р. залишено без змін.

Окрім того, постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 03.10.2014р., у звязку з тим, що ухвалою суду від 19.09.2014р. заочне рішення від 19.09.2013р. по справі № 202/26225/13-ц скасовано, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 78 568,05 грн. було закінчене і припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

У відповідності до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та Першого протоколу до неї, складений 16.09.1963 року, зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (м. Страсбург, Франція), ратифікований Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07 97 р. кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання; кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон зокрема є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

У відповідності ст.ст.33, 55 Конституції України, до ст.2 Свобода пересування Протоколу №4 до Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права обмеження у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України суттєво порушують права заявниці та основні права щодо вільного пересування, а тому є необхідність скасування даних тимчасових обмежень. При ухваленні даної ухвали суд бере до уваги той факт, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 03.10.2014р., у звязку з тим, що ухвалою суду від 19.09.2014р. заочне рішення від 19.09.2013р. по справі № 202/26225/13-ц скасовано, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 78 568,05 грн. було закінчене і припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 8, 33, 55 ч.4 Конституції України, ст.ст.2, 6, 13 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод; ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.ст.269, 313 ЦК України, ст.ст.1, 3, 4, 10, 27, 31, 60, 61, 110, 118, 213-215 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СС 525715, виданий Коломийським MB УМВС України в Івано-Франківській області 16.05.1998 року, громадянці України, яке було встановлене їй ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2014 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України та Коломийському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Копію ухвали негайно направити боржнику, який має право оскаржити її до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд на протягом п"яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Веселов В. М.