Справа № 344/605/13- ц
Провадження № 22-ц/779/2355/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року представник позивача звернувся з даним позовом та просив ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості згідно кредитного договору від 21 грудня 2007 року в розмірі 424 800, 66 гривень звернути стягнення на предмет застави:автомобіль марки Toyota, модель Prado, 2007 року випуску, реєстраційний номер АТ 5014АМ, чорного кольору, шасі №JTEBU25J585106531 шляхом проведення прилюдних торгів.

Заявлені вимоги представник обґрунтував тим, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №2/07/52-05/а, згідно з яким ОСОБА_2 передав позичальнику грошові кошти в сумі 49050 доларів США з умовою сплати 14, 7 % річних за користування кредитом на придбання автотранспортного засобу. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за договором укладено договір застави від 21 грудня 2007 року, згідно з яким відповідач передав в заставу позивачу належне йому на праві власності майно: автомобіль марки Toyota, модель Prado, 2007 року випуску, реєстраційний номер АТ 5014АМ, чорного кольору, шасі №JTEBU25J585106531. ОСОБА_4 систематично не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, що суперечить умовам кредитного договору та нормам законодавства. Загальна заборгованість по кредиту становить 51 176, 96 доларів США та 15 538, 51 гривень, в тому числі: заборгованість по сплаті кредиту 45 518, 70 доларів США, заборгованість по відсотках 5 658, 26 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення кредиту 15 538, 51 гривень. З метою досудового врегулювання спору відповідача повідомлялось про наявність кредитної заборгованості, необхідності її оплати, проте лист був повернутий за закінченням терміну зберігання.

У встановлений договором строк відповідач погашення заборгованості по кредитному договору не здійснив, ігноруючи вимоги ЦК України, тривалий час ухилявся від добровільного виконання своїх грошових зобовязань щодо сплати кредиту та процентів за користування ним, що завдало позивачу шкоди, оскільки він був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На дане рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення не ґрунтується на нормах матеріального права. Згідно ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

В матеріалах справи відсутні докази реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження за заявою ПАТ «ВіЕйБі Банк», тому, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави на момент предявлення позову були передчасними, оскільки заставодержатель не дотримався процедури, передбаченої законом.

У судове засідання ні апелянт, ні її представник не зявились, хоча судова повістка представнику згідно розписки вручена особисто.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що право позивача за кредитним договором порушено та за умовами договору обґрунтовано звернення стягнення на рухоме майно і найбільш повно враховує інтереси відповідача.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2», в подальшому ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_2 надав, а позичальник отримав кредит в сумі 49 050 доларів США та зобовязався погасити кредит до 19 грудня 2014 року. Умовами 1.3 кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 14, 7% на рік. Згідно п. п. 2.5.1, 2.5.2 кредитного договору позичальник зобовязався повертати частини кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитом в строки визначені графіком погашення заборгованості по кредиту та відсотках, який є невідємною частиною договору.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_5 укладено договір застави транспортного засобу, згідно п. 1.1. якого вона передала Банку в заставу автомобіль марки Toyota, модель Prado, 2007 року випуску, реєстраційний номер АТ 5014АМ, шасі №JTEBU25J585106531.

Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позичальник зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість станом на 24 вересня 2009 року становить 51 176, 96 доларів США та 15 538, 51 гривень, що еквівалентно 424 800, 66 гривень, в тому числі заборгованість за кредитом в розмірі 45 518, 70 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 5658, 26 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 15 538, 51 гривень.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною першою статті 33 та частинами першою, другою статті 39 Закону № 898-ІV передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - обтяжувач обрав спосіб звернення стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок. За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувача лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави.

Крім того, відповідно до п. 3 Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв (далі Інструкція) унесення змін до запису у Реєстрі здійснюється Реєстратором на підставі заяви про реєстрацію змін обтяження рухомого майна.

Згідно п. 3.3 цієї Інструкції при реєстрації у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження вноситься назва органу, який видав цей документ, або ПІБ нотаріуса, який його посвідчив.

Таким чином внесення змін до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, в тому числі і щодо звернення стягнення на це майно, можливо лише на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса.

Сама по собі позовна заява не може бути підставою для внесення до Державного реєстру даних для звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяжування до того часу, поки не набере чинності рішення суду про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, яке і буде у даному випадку підставою для внесення змін у Державний реєстр.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2013 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_6

ОСОБА_7