У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення сплати заборгованості за аліментами за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про розстрочення сплати заборгованості по аліментам на підставі ч. 1 ст. 197 СК України, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року було стягнуто аліменти з нього у розмірі 4 400 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що на підставі вказаного рішення було відкрито виконавче провадження. Згідно розрахунку наданого ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві станом на 01 травня 2016 року утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 75 500 грн.

Вказав, що на даний час у нього погіршився матеріальний стан, оскільки перестав отримувати доходи від підприємницької діяльності, а постійного місця роботи нема. Крім того зазначив, що виникла необхідність орендовувати житлове приміщення.

У заяві просив врахувати, що у нього наявна непрацездатна мати, яку він зобов'язаний утримувати.

Посилаючись на те, що на даний час матеріальне становище значно погіршилось, у зв'язку з цим у нього відсутня можливість сплатити заборгованість за аліментами, тому просив розстрочити сплати заборгованості за аліментами на утримання сина ОСОБА_3, що утворилась за період з 01 жовтня 2014 року по 30 квітня 2016 року, на 75 місяців, шляхом сплати ОСОБА_2 по 1 006 грн. 70 коп. щомісячно до повного погашення.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав вимоги заяви. Просив врахувати, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року встановлено, що у ОСОБА_1 відсутня матеріальна спроможність на сьогоднішній день сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року. Крім того, зазначив, що мати заявника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перенесла інфаркт і потребує додаткове лікування.

Позивач ОСОБА_2 та її представник заперечували проти викладених у заяві вимог, просили відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника, позивача та її представника, дослідивши заяву про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 4 400 грн. 00 коп., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 46639557. (т.1 а.с. 220-221)

Згідно довідки ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві заборгованість по аліментам станом на 01 травня 2016 року складає 75 500 грн. (т. 1 а.с.222)

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року, з 4 400 грн. до 1 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Статтею ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

При цьому, суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року "Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" при вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60, 373 ЦПК України саме заявник зобов'язаний довести зазначений локальний предмет доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин.

Натомість заявником не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження особливих або виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду, а його посилання на перебування у нього на утриманні непрацездатної мати, припинення підприємницької діяльності не є обставинами, які б свідчали про їх винятковість.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з принципів верховенства права, обов'язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, заявник є здоровою та працездатною людиною, а також враховуючи те, що розстрочення виконання рішення стосовно заборгованості зі сплати саме аліментних зобов'язань може вплинути на інтереси малолітньої дитини, зокрема її виховання та розвиток, що є недопустимим у розумінні Конвенції про захист прав дитини, суд приходить до висновку про необхідність відмовити заявнику у розстроченні сплати заборгованості по аліментам.

Керуючись ч. 1 ст. 197 СК України, ст. ст. 57-60, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

СуддяМ. О. Шаховніна