АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чубрей І.І.

за участю відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підзахаричівська сільська рада Путильського району Чернівецької області про стягнення шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року,

встановила:

Державне підприємств «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» у липні 2016 року звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення шкоди.

Зазначало, що під час проведення працівниками лісової охорони Розтоківського лісництва державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатського держспецлісгоспу» заходів по охоронні лісових угідь на території обходу №1 квартал №№1, 4, л/д №№9,17, в першій групі лісу 10.05.2016 року було виявлено самовільну порубку п'яти дерев породи «Дуб» та «Бук».

Складено протокол про лісопорушення 10 травня 2016 року №1/10, яким встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без належних на те документів спилили та вивезли на власні потреби 5 сиро ростучих дерев, з яких 3 породи «Дуб», діаметром 49 см, 54 см, 47 см та 2 породи «Бук» діаметром 42 см, 43 см, загальною кубомасою 6 м.куб., чим завдали шкоду (збитки) лісовому господарству України, яка згідно розрахунку проведеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» становить 41359 грн. 40 коп.

Державне підприємств «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» просило стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь держави в особі Підзахаричівської сільської ради Путильського району Чернівецької області шкоду у розмірі 41359 грн. 40 коп. солідарно.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь держави в особі Підзахаричівської сільської ради Путильського району Чернівецької області шкоду в сумі 41359 грн. 40 коп. солідарно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просять рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» про стягнення шкоди відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» про стягнення шкоди, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1, 2 ст.1166, ч.1 ст.1190 та вважав встановленим вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у квітні 2016 року самовільної рубки трьох дерев породи «Дуб» та двох дерев породи «Бук» на території обходу №1 квартал №1, л/д №17, квартал №4, л/д №9, 1 групи лісу Розтоківського лісництва державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп», чим завдано шкоду в розмірі 41359 грн. 40 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на рапорт лісника ОСОБА_4 від 10 травня 2016 року, перелікову відомость пнів при самовільній рубці дерев в кв.№1, 4 л/д 17, 9, першої групи лісів Розтоківського лісництва державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп», покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Не можна погодитися з доводами, на які є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3, щодо недоведеності вини ОСОБА_1, ОСОБА_3 у вчиненні самовільної порубки лісу.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 травня 2016 року лісником Розтоківського лісництва державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» ОСОБА_4 в присутності лісничого ОСОБА_10, депутата Підзахаричівської сільської ради Путильського району Чернівецької області ОСОБА_6 та майстра лісу ОСОБА_11, без участі лісопорушників складено протокол про лісопорушення №1/10, відповідно якого 10 травня 2016 року лісником ОСОБА_4 виявлено, що на протязі квітня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчинили самовільну рубку на території обходу №1 квартал №1, л/д №17, квартал №4, л/д №9, 1 група лісу Розтоківського лісництва державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» трьох дерев породи «Дуб» діаметром - 49 см, 54 см, 47 см та двох дерев породи «Бук» діаметром - 42 см, 43 см, загальною кубомасою 6 м3.

Постановою директора державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» ОСОБА_12 від 19 серпня 2016 року №11 накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 ч.1 КУпАП.

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2016 року постанова директора державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп» ОСОБА_12 від 19 серпня 2016 року №11 скасована (а.с.125-128).

Статтею 67 ЛК України передбачено, що у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів як заготівля деревини.

У ст.69 ЛК України вказано, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток.

Відповідно до вимог ст.ст.105, 107 ЛК України порушення лісового законодавства у виді незаконного вирубування та пошкодження дерев і чагарників тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Врегульовані вищевказаними нормами наслідки порушення вимог природоохоронного (в т.ч. лісового) законодавства у вигляді обов'язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки відповідають загальним положенням Цивільного кодексу України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом абз.1 п.2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна ману юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової

відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про

відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За містом ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 наведеної норми передбачено, що ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із положеннями ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рапорт лісника ОСОБА_4 від 10 травня 2016 року, перелікова відомость пнів при самовільній рубці дерев в кв.№1, 4 л/д 17, 9, першої групи лісів Розтоківського лісництва державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Карпатський держспецлісгосп», покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є неналежними та недопустимими доказами.

Наведені докази містять інформацію щодо предмета доказування.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом, обставини справи за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування.

За змістом ч.4 ст.61 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов»язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст.212 ЦПК України.

У такому разі судом першої інстанції ухвалено судове рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.1 ст.212 та ч.3 ст.213 ЦПК України.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь держави в особі Підзахаричівської сільської ради Путильського району Чернівецької області шкоди в сумі 41359 грн. 40 коп. солідарно.

За таких обставин судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді: Кулянда М.І.

ОСОБА_13