Номер провадження: 22-ц/785/1293/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря Полякової В.А.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2006 року по справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до адміністрації державного підприємства «Одеський завод будівельних матеріалів»

-про зобовязання адміністрації заводу до виконання певних дій щодо захисту житлових прав неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 В`ячеслава ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та повернення їм втраченого житла,-

ВСТАНОВИЛА:

16.09.2014 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулась з вищезазначеними вимогами в котрих просила суд зобовязати адміністрацію ДП «Одеський завод будівельних матеріалів» виділити їм житло.

Вимоги обґрунтовувала тим, що рішеннями Приморського райвиконкому № 1235 від 09.09.1994 року та № 697 від 06.05.1994 року неповнолітній ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, був влаштований в школу-інтернат для дітей сиріт, а його брат-Левченко ОСОБА_6,1989 року народження- в будинок дитини на повне державне забезпечення із збереженням за ним права на житлову площу за адресою м. Одеса,3-й Басейн6овий провулок ,23А кв.5-А.Є, в звязку з знаходженням їх матері в місцях позбавлення волі та котрі були зареєстровані за вказаною адресою.

Ці рішення та лист № 39 від 02.07.1996 року, з метою забезпечення виконання рішення виконкому, в частині збереження права на житло неповнолітніх, направлені адміністрації відповідача.

Після звільнення з місць позбавлення волі, мати неповнолітніх без дозволу органу опіки та піклування, здійснила обмін спірної квартири та зняла дітей з реєстрації. Посилаючись на порушення права на житло та на те, що відповідачем не були вжиті заходи збереження житла неповнолітніх, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2006 року позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до адміністрації державного підприємства «Одеський завод будівельних матеріалів» про зобовязання адміністрації заводу до виконання певних дій щодо захисту житлових прав неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 В`ячеслава ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та повернення їм втраченого житла задоволено. Зобовязано адміністрацію державного підприємства «Одеський завод будівельних матеріалів» виділити житло для неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 В`ячеслава ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що неповнолітніх було перереєстровано в квартиру АДРЕСА_1 в. м. Одесі на підставі обмінного ордеру.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 та представник позивача не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги, районний суд виходи з того , що право неповнолітніх на житло було порушено адміністрацією державного підприємства «Одеський завод будівельних матеріалів» так як не було виконано зобовязання щодо збереження житла за адресою м. Одеса,3-й Басейн6овий провулок ,23А кв.5-А за котрою вони були зареєстровані.

Судова колегія погоджується з таким судженням з наступних підстав.

За правилами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ст.8 передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

При цьому позитивний обов'язок держави- це такий обов'язок, коли держава повинна діяти таким чином, щоб захистити права людини.

Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї - є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Відповідно до п.3 ст.71 ЖК закріплено вичерпний перелік випадків, за наявності яких за відсутнім наймачем або членами його сім'ї зберігається житло більше 6 місяців, в тому числі- влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування,

Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло могло бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до зміни обставин таких осіб, так як житлове приміщення за тимчасово відсутніми особами більше 6 місяців зберігається автоматично.

Матеріалами справи встановлено, що рішеннями Приморського райвиконкому № 1235 від 09.09.1994 року та № 697 від 06.05.1994 року неповнолітній ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, був влаштований в школу-інтернат для дітей сиріт, а його брат-Левченко ОСОБА_6,1989 року народження- в будинок дитини на повне державне забезпечення із збереженням за ним права на житлову площу за адресою м. Одеса,3-й Басейн6овий провулок ,23А кв.5-А.Є, котрі були зареєстровані за вказаною адресою. Ці рішення та лист № 39 від 02.07.1996 року, з метою забезпечення виконання рішення виконкому в частині збереження права на житло неповнолітніх, направлені адміністрації відповідача, котрі отримані 11.07.2096 року ( а.с.9 т.1)

Їх мати-Левченко ОСОБА_8 знаходилась в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення(обмінний) №137 від 05 квітня 1997 року підписаного начальником бюро обміну( без зазначення прізвища) виданий на імя ОСОБА_9 на житлову площу за адресою м. Одеса,3-й Басейн6овий провулок ,23А кв.5-А.( а.с.52 т.2).

Згідно Правил обміну жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 31 січня 1986 року № 31 п.7 передбачено, що обмін жилих приміщень у будинках підприємств, установ, організацій допускається лише за їх згодою.

Пунктом 10 цих Правил передбачена і згода органу опіки та піклування- при обміні жилого приміщення, що перебуває в користувачі осіб, над якою встановлено опіку або піклування. Інші документи при необхідності запитуються виконавчим комітетом Ради народних депутатів( бюро по обміну жилим приміщенням).

ОСОБА_10, як вбачається з матеріалів справи, відсутні будь-які докази на підтвердження згоди, як Приморською адміністрацією м. Одеси, органу опіки або піклування так і державним підприємством «Одеський завод будівельних матеріалів» відсутні. Більше того, самі представники сторін стверджують , що таку згоду не надавали, документи, які були підставою для обміну житла- не збереглись.

Пунктом 13 зазначених правил передбачено, що згода на обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів, які видаються виконавчими комітетами міських, районних у місті,селищних, сільських Рад народних депутатів за місцем оформлення обміну жилими приміщеннями.

При цьому, матеріалами справи вбачається, що матір неповнолітніх ОСОБА_11 була прописана з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 В`ячеслава ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2. та в подальшому виписана в Одеську область , Ананівський район с. Нова-Олександрівка( а.с.5,10 т.1).

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що з моменту отримання ОСОБА_12 обмінного ордеру, згода на обмін набрала чинності.

Виходячи з того, що спірна квартира вибула з права користування неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 В`ячеслава ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у незаконний спосіб, районний суд прийшов до правильного висновку, що їх право на житло повинно бути поновлено так як кв. 5-А м. по 3-мк Басейновому провулку за ними не була збережена.

В силу ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що мати неповнолітніх на підставі обмінного ордеру здійснила обмін спірної квартири на квартири 22 по вул. Кузнечну в м. Одесі та за цією адресою здійснила реєстрацію неповнолітніх так як не спростовує порушення прав неповнолітніх на житло, котре підлягало збереженню.

Посилання на те, що обмінний ордер видавався виконавчим комітетом не є правовою підставою для відмови в позовних вимогах, так як власник квартири зобовязаний був здійснити заходи щодо її збереження.

Не приймаються до уваги і посилання заявників на відсутність правового впливу на паспортний відділ, котрий здійснив зняття неповнолітніх з реєстрації так як ці дії є наслідком обміну житлових приміщень відповідно до обмінного ордеру.

Посилання на те, що саме мати неповнолітніх здійснила дії котрі позбавили неповнолітніх дітей житла не є правовою підставою для відмови в позовних вимога так як збереження та забезпечення їх житлом покладається на державні органи, дії котрих були направленні на порушення неповнолітніх права на житло.

Керуючись ст.ст.218,308, 315,317,319 ЦПК України, судова колгія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.І.Дрішлюк

ОСОБА_10