У Х В А Л А

29 вересня 2016 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Бердій М.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із заявою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні.

За правилом ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить звільнити майно з під арешту, у зв'язку із визнанням його як приватного підприємця банкрутом.

В ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки зняття арешту з майна боржника.

З наданих заявником матеріалів заяви суду, не вбачається чи накладався арешт в межах виконавчого провадження і якого саме; чи звертався заявник з відповідною заявою до виконавчої служби про зняття арешту, якщо арешт було накладено виконавчою службою; чи отримано заявником відмову від державного виконавця про зняття арешту; не зазначено на яке саме майно накладено арешт і як наслідок не конкретизовано вимоги заяви в частині зняття арешту з майна.

Суд звертає увагу не те, що ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи мають право звернутися до суду із скаргою.

Також суд звертає увагу на те, що, якщо порушені заявником питання про звільнення майна з-під арешту є спором, то вирішувати таке спірне питання необхідно в позовному провадженні, шляхом подачі до компетентного суду позову про звільнення майна з-під арешту, а не у спосіб подачі до суду скарги в порядку правил ст. 383 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи не містяться копії постанов, які він просить скасувати.

Таким чином, заявнику необхідно визначитись з способом захисту своїх прав, конкретизувати свої вимоги та обґрунтувати зміст заяви, надати суду відповідні докази в обґрунтування своїх вимог.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подана заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний термін з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків, викладених в ухвалі.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_2