Справа № 127/8081/16-ц Провадження № 22-ц/772/3527/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Оніщука В.В., Панасюка О.С.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2016 року ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

встановила:

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним вище позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі по тексту ТОВ «ЛК ««Ваш Авто»).

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15.10.2015 року ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу №001649 за умовами якого ТОВ «ЛК ««Ваш Авто» зобовязався придбати та передати в строк та на умовах Договору йому трактор МТЗ-82.1 марки Dongfeng (Донгфенг).

За домовленістю трактор мав бути переданий позивачу після внесення на рахунок ТОВ «ЛК ««Ваш Авто» першого платежу в розмірі 22000 грн., який позивач здійснив того ж 15.10.2015 року.

Однак, отримавши вказаний договір позивачем виявлено ряд порушень з боку товариства щодо істотних умов договору, зокрема: місця укладення договору, продавця товару, ціни предмета договору.

ОСОБА_3 у його зверненнях до товариства з проханням про повернення сплачених коштів відмовлено, що послужило підставою для звернення з даним позовом в суд.

ОСОБА_3 просив визнати вказаний договір з додатками недійсним та стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти в сумі 22 000 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2016 року позов задоволено, з чим ТОВ «ЛК ««Ваш Авто» не погодилось оскарживши його в апеляційному порядку через свого представника.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЛК ««Ваш Авто» просить рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

При цьому скаржник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, при неповному дослідженні усіх обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги прийшла до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір містить несправедливі умови, визначені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюючи жорсткі обов?язки для споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Мотиви та підстави таких висновків знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду рішення.

В даному випадку правовідносини, що склались між сторонами договору фінансового лізингу регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_3 укладено договір фінансового лізингу № 001649 з додатками, за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» зобов?язалося придбати у власність предмет лізингу, а саме транспортний засіб марки Dongfeng (Донгфенг) модель 244 (п.п. 1.1 - 1.3 договору) та передати його у користування позивача, який зобов'язався сплатити авансовий платіж, комісію за передачу предмета лізингу (ст. 9 договору), сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі (ст. 10 договору).

За умовами договору (стаття 11), останній передбачав право позивача отримати предмет лізингу у власність за умови повної сплати вартості трактора та інших платежів, передбачених договором, в строк та на умовах, визначених договором (а. с. 5-10).

На виконання договору ОСОБА_3 того ж 15.08.2015 р. на розрахунковий рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» сплатив 22 000 грн., зазначивши призначення платежу «адміністративний платіж». (а. с. 4 зворот).

У додатку № 1 до договору вартість предмета лізингу становить 9 565,22 дол. США, авансовий платіж 50 %, сума виплат авансового платежу 4 782,61 доларів США, щомісячний авансовий платіж 398,55 дол. США, адміністративний платіж (10%) 956,52 дол. США, комісія за передачу (3%) 286,96 дол. США, з приміткою, що всі платежі підлягають сплаті у гривнях (а. с. 11).

В частині визначення термінів Договору зазначено, що предметом лізингу є транспортний засіб, що підлягає обовязковій реєстрації у відповідних органах, визначений в пункті 1.1 Договору.

Згідно з пунктом 1.7 договору предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок товариства адміністративного платежу, авансового платежу в розмірі 50 % вартості предмета лізингу, комісії за передачу предмета лізингу та різниці до сплаченого авансового платежу у відповідності до умов п. 9.4 чи п. 9.6. договору у разі необхідності.

Проте сплачені позивачем 22 000 грн. ТОВ «ЛК ««Ваш Авто» зараховано в рахунок сплати адміністративного платежу у відповідності до умов п. 9.7 договору.

За правилами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не має права включати в договір умови, які є несправедливими.

Висновок суду про наявність в укладеному договорі несправедливих умов в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідає встановленим обставинам справи.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлених частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

За змістом частини 5 цієї статті у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Зокрема частиною 2 цієї статті визначено поняття «несправедливі умови договору» - якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Несправедливими є умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених в договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 11 травня 2016 року № 6-3020цс15, яка за правилами ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування при розгляді справи судами.

Пуктом 1.3 ст. 1 Договору передбачено, що лізингодавець зобовязався придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові й інші платежі згідно з умовами цього договору.

У разі збільшення вартості предмета лізингу з моменту укладення договору лізингоотримувач зобовязаний одноразово доплатити різницю такої вартості та зобовязаний підписати додаток № 3 до Договору з визначенням лізингових та інших обовязкових платежів (п.9.4), в звязку з чим збільшенню підлягають і адміністративний платіж, визначений як 10 % від вартості предмета лізингу, і комісія за передачу предмета лізингу, яка визначена в розмірі 3% від вартості предмета лізингу (додаток № 1 до договору).

Натомість Договором повернення чи зарахування внесених платежів в разі зменшення вартості предмету лізингу не передбачено.

Дослідивши укладений між сторонами договір та його умови, аналіз змісту якого, дає підстави вважати, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом; звужені обовязки та значно розширені права лізингодавця.

Окрім того, даний договір як такий, що містить елементи договору оренди транспортного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 799 ЦК України мав би бути нотаріально посвідчений.

Також заслуговує на увагу та обставина, що із наявних у справі доказів не вбачається, що ТОВ «ЛК ««Ваш Авто» мало право на здійснення фінансових операцій щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб. Оскільки відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» така діяльність здійснюється за наявності відповідної ліцензії.

Так, доводи апеляційної скарги у своїй сукупності не спростовують висновків суду щодо наявності несправедливих умов договору, укладеного сторонами у даній справі, в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та встановлення порушення чинного законодавства при його укладенні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2016 року ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: