Справа №442/7879/16-ц
Провадження №2/442/2773/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамар О.В.

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлевицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки: кадастровий номер :03:000:0085, загальною площею 1,1528 га, кадастровий номер :03:000:0011 загальною площею 3,0034 га, кадастровий номер :03:000:0031 загальною площею 0,3612 га, що розташовані на території Михайлевицької сільської ради Дрогобицького району.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є дочкою покійної ОСОБА_2, яка померла 04.02.2011 року. 07.12.1998 року її мамою було складено заповіт, на підставі якого заповіла все своє майно їй. За життя ОСОБА_2 належали вищевказані земельні ділянки. Проте, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову з покликанням на втрату спадкодавцем оригіналів свідоцтв про право власності на земельні ділянки.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду.

Відтак, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч. 1 ст.15 та ст.392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла 04.02.2011 року.

За життя ОСОБА_2 зробила розпорядження заповітом щодо належного їй майна, а саме: заповіла усе своє майно Янів лесі Іванівні.

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №538964 вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,3612 га, кадастровий номер: 621294700:03:000:0031, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №538962 вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 1,1528 га, кадастровий номер: :03:000:0085, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №538963 вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 3,0034 га, кадастровий номер: :03:000:0011.

У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7"Про судову практику в справах про спадкування"(далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

З системного аналізу правових позицій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що спори про визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду судами у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок.

Як встановлено судом позивач протягом встановлено законом строку не заявив про відмову від спадщини, то відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини така належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Враховуючи те, що покійна ОСОБА_2 при житті належно не оформила право власності на спірний житловий будинок, позивач на підставі заповіту є спадкоємицею останньої, спадщину прийняла, та після смерті ОСОБА_2 вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин належно не засвідчила факт її прийняття, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0085, загальною площею 1,1528 га.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0011 загальною площею 3,0034 га,

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0031 загальною площею 0,3612 га, що розташовані на території Михайлевицької сільської ради Дрогобицького району.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Крамар