Cправа № 127/219/16-ц
Провадження № 2/127/6030/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді: Жмудя О.О., при секретарі: Подоляк М.В.,

за участі представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТДВ СК «ВіДі-Страхування, третя особа: Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області, про захист прав споживача, відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 26.06.2013 року позивач та відповідач ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №АС 0672254.

28.04.2014 року мало місце протиправні дії третіх осіб (ПДТО), в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Citroen C1SX, номер державної реєстрації АВ3146ВО. 28.04.2014 року о 18:00 год. за адресою: м. Буча, вул. Нове Шосе, 48, біля ТРЦ Модуль, позивачем було виявлено пошкодження застрахованого ТЗ, а саме облом кріплення лівої блок фари, розлом кронштейна переднього бампера зліва, деформація лівої передньої стійки стабілізатора, деформація лівої рульової тяги, деформація лівої піввісі, деформація підрамника, пошкодження лівої шарової опори та деформація панелі підлоги салону в передній лівій частині.

Через 15 хвилин після настання події, що має ознаки страхового випадку на виконання пункту 8.1.1. договору позивач повідомила органи МВС, зателефонуваши на номер 102. 29.04.2014 року позивач надала заяву про настання страхового випадку вх.. №№ 2187.206.14.01 від 29.04.2014 відповідачу, а також пояснення, щодо події, котра може кваліфікуватися як страховий випадок, відповідно до вимоги п. 8.1.3. договору. Відповідно до комерційної пропозиції ЕСеС-0003239 від 05.06.2014 ТОВ «ВіДі Елеганс» вартість ремонту застрахованого автомобіля складає 106 464 грн. 00 коп. з ПДВ. У листі вих. 15/04/8.01/0421/14 від 21.05.2014 року відповідач повідомив позивача, що затримав виплату страхового відшкодування на строк до 3 місяців. У листі вих. № 15/04/8.10/182-14 від 04.07.14 відповідач відмовився у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. 10.1.4 договору, відповідно до якого підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт та обставини настання страхового випадку. Відповідач посилається на висновки експерта, де висувається версія, що мало місце не ПДТО, а ДТП. Але позивач вважає, що посилання на цей пункт є безпідставним, адже позивачу немає сенсу приховувати обставини страхового випадку, тому що за умовами договору добровільного страхування страховим випадком є як ДТП так і ПДТО.

На підставі викладеного позивач просить визнати подію, що мала місце 28.04.2014 року, страховим випадком відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №АС 0672254 та Закону. Стягнути з відповідача на користь позивача 106 464 грн. 00 коп. страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову у повному обсязі, надав суду письмові заперечення. Просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При розгляді справи судом встановлено, що 26.06.2013 року між ОСОБА_3 та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 007561 (а.с.5-17).

Згідно договору, застраховано транспортний засіб марки Citroen C-1 SX, державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. За умовами договору страхова сума становить 621088,65 грн, страховий тариф 6,35%, страховий платіж 9 086, 16 грн. Строк дії договору страхування з 02 липня 2013 року до 01 липня 2014 року.

Відповідно дост.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

На підставі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, статтею 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюється страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Частиною 1статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_3 сплатила у визначені договором строки страховий платіж.

З письмових пояснень наданих ОСОБА_3 директору ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» вбачається, що 28.04.2014 р. що 28.04.2014 року позивач приїхала до м. Бучі ТЦ «Модуль», припаркувала автомобіль на стоянці. Пробувши у ТЦ "Модуль" приблизно 3 години, вийшла та побачила, що автомобіль пошкоджено.

Пунктом 3.2.1. договору передбачено, що ДТП - це дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася за участю застрахованого транспортного засобу, який рухався, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки, а саме: зіткнення з іншим транспортним засобу, наїзду (удар) на рухомі чи нерухомі обєкти, перекидання, провал, падіння транспортного засобу. В контексті цього договору догожньо - транспортною пригодою вважається така подія, що сталась під час керування транспортним засобом особою, що визначена у договорі.

Пунктом 3.2.2. договору визначено, що ПДТО протиправні дії третіх осіб, а саме: пошкодження, знищення або викрадення окремих частин, деталей, вузлів, механізмів транспортного засобу, що входять до заводської комплектації (крім шин і дисків), а також пошкодження, знищення або викрадення застрахованого додаткового обладнання; биття скла.

Згідно із п.8.1.3. договору ОСОБА_3А взяла на себе зобовязання не пізніше 2 робочих днів, як тільки про це стане відомо, повідомити страховика в письмовій формі про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Відповідно до п. 10.1.4 договору страхування підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, зокрема, є подання страхувальником або водієм свідомо неправдивих відомостей про факт та обставини настання страхового випадку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про страхування» страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування з підстав подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

29.04.2014 року ОСОБА_3 звернулася до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» із письмовою заявою про настання страхового випадку за вх. №2187.206.14.01 .

Із висновку про відсутність кримінального правопорушення ЄО № 4399, вбачається, що ОСОБА_3 28.04.2014 року звернулась до Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області щодо пошкодження її транспортного засобу Citroen, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.20).

Відповідно до комерційної пропозиції ЕСеС-0003239 від 05.06.2014 ТОВ «ВіДі Елеганс» вартість ремонту застрахованого автомобіля складає 106 464 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с.21).

У листі вих. 15/04/8.01/0421/14 від 21.05.2014 року відповідач повідомив позивача, що затримав виплату страхового відшкодування на строк до 3 місяців. У листі вих. № 15/04/8.10/182-14 від 04.07.14 відповідач відмовився у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. 10.1.4 договору, відповідно до якого підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт та обставини настання страхового випадку. Відповідач посилається на висновки експерта, де висувається версія , що мало місце не ПДТО, а ДТП (а.с. 24-25).

Згідно з абз. 4 ст. 25 ЗУ «Про страхування» у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов'зані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до п. 7.3.3 договору страхування страховик має право направляти запити до підприємств, організацій, установ, які володіють необхідною інформацією, незалежно від форм власності та підпорядкованості з питань, пов'язаних зі застосуванням причин настання випадку і визначенням розміру та характеру завданого збитку (заподіяної шкоди) та (або) самостійно з'ясовувати причини та обставини настання страхового страхового випадку.

Для підтвердження наданих ОСОБА_3 відомостей, відповідач звернувся до НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві з проханням провести дослідження обставин події, що сталася 28.04.2014 р. в м. Буча за участю автомобіля позивача.

Із висновку експертного дослідження № 18ат від 10.06.2014 року, вбачається, що виникнення наявних пошкоджень при статичному положенні автомобіля з технічної точки зору виключено. Будь-яким транспортним засобом утворити наявні пошкодження без пошкодження передньої лівої частини автомобіля з технічної точки зору неможливо. В данному випадку спрацювання подушок безпеки, з технічної точки зору, сталось при наїзді автомобіля НОМЕР_3 на перешкоду. Пояснення водія ОСОБА_3 про утворення наявних пошкоджень (передній бампер з лівої сторонни, крило переднє ліве, підкрилок передній лівий, поріг лівий, двері передні ліві, стійка дверей передніх лівих) на автомобілі НОМЕР_3, який знаходився на стоянці в статичному положенні, з технічної точки зору, не спроможні. (а.с. 50-55).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем по справі було повідомлено ТДВ СК «ВіДі Страхування» свідомо неправдиві відомості про факт та обставини настання страхового випадку, чим порушено п. 10.1.4 договору та п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про страхування».

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування», ч. 2ст. 991 ЦК України умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до п. 10.1.8 договору підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є недотримання страхувальником або водієм вимог цього договору.

Згідно із п.10.1.7 договору підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є відповідність обставин настання страхового випадку виключенням зі страхових випадків чи обмеженням страхування, встановлених договором та/або Правилами страхування.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Враховуючи положення закону про свободу договору (ст. 627 ЦК України) та положення ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, те що позивачем було порушено положення умов договору страхування щодо подання останньою страховику неправдивих відомостей про факт та обставини настання страхового випадку, що на підставі п. 10.1.4 договору є підставою для відмови страховиком страхувальнику у виплаті страхового відшкодування, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому судові витрати у розмірі 1 088, 65 грн. слід компенсувати відповідачу (ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») за рахунок держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_3 до ТДВ СК «ВіДі-Страхування, третя особа: Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області, про захист прав споживача, відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Судові витрати в сумі 1 088,65 грн. компенсувати відповідачу (ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Жмудь