печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року суддя Печерського районного суду м. Києва Гладун Х.А., перевіривши на дотримання вимог ст.ст. 119, 120, 122 ЦПК України матеріали позовної Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 31.05.2007 № 24 ВД в сумі 5000 грн.;

- стягнути з ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» на його користь заборгованість за кредитним договором від 31.05.2007 № 24 ВД та штрафні санкції, що в сумі становить 302483182,72 грн.

Зі змісту позову вбачається, що передумовою його подання було укладення 31.05.2007 між ЗАТ «Внешторгбанк (Україна)», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК», та ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» кредитного договору № 24 ВД, який в силу положень ст. ст. 173, 179 ГК України є господарським договором.

Також, 31.05.2016 між ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким остання в межах ліміту відповідальності у розмірі 5000 грн. поручилась перед банком за належне виконання ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» зобов'язань за кредитним договором від 31.05.2007 № 24 ВД.

Отже спір між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» виник з приводу укладання та виконання господарського договору.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 3 вказаної вище Постанови Пленуму, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення України віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору ( однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За правилами ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

При цьому суб'єктний склад учасників процесу в силу положень ст. 12 ГПК України не впливає на визначення підвідомчості спору.

В даному випадку для класифікації підвідомчості спору визначальним є виключно предмет позовних вимог.

Тобто, господарським судам підсудні справи, які виникають з господарсько-правових відносин суб'єктів господарювання.

З позовної заяви вбачається, що ПАТ «ВТБ БАНК» звертається до суду з позовними вимогами до ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» за наслідком виконання останнім кредитного договору, тобто спір виник з приводу виконання суб'єктом господарювання господарсько-договірних зобов'язань.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» до ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» належить розглядати в порядку господарського судочинства.

За правилами ч. 1 ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох відповідачів, при цьому кожен з відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Обґрунтовуючи необхідність об'єднання вимог до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» в одне провадження позивач вказує на те, що предметом даного спору є спільні обов'язки відповідачів, що виникли з однієї підстави, а саме наявності непогашеної заборгованості ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» перед позивачем, де останній є боржником, а ОСОБА_1 є поручителем.

Разом з тим, кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 01.07.2015 по справі 6-745цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Враховуючи те, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» до ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а вимоги до ОСОБА_1 можуть існувати окремо, суддя приходить до висновку, що в даному випадку процесуальна співучасть є недопустимою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки позовна заява в частині вимог ПАТ «ВТБ БАНК» до ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» про стягнення заборгованості не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 118, 210, 293 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

відмовити Публічному акціонерному товариству «ВТБ БАНК» у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОЗЗІ-ФУД» про стягнення заборгованості.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Х.А. Гладун