Справа № 202/2330/16-ц
Провадження № 2/202/1460/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №221», Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в якій посилається на те, що з 07 грудня 1974 вона перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 На підставі ордеру №688 від 30 липня 1976 року її чоловіку, на склад сімї з 3 чоловік, було надано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у звязку з чим ОСОБА_4 був прийнятий у члени ОК ЖБК №221. Відповідно довідки ОК «ЖБК №221» від 13 березня 2016 року №24 вона разом з чоловіком повністю сплатили пайовий внесок за вищезазначену квартиру в розмірі 5932,00 радянських рублів. 26 квітня 2015 рок ОСОБА_4 помер. За життя право власності на вищезазначену квартиру вони не зареєстрували. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину. Інші спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у передбачений законодавством 6 місячний строк звернулися до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про відмову від права на прийняття спадщини на користь позивача, як дружини померлого. Однак постановою Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори м. Дніпропетровська позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру через відсутність на імя спадкодавця правовстановлюючих документів. Посилаючись на ст.15 ЗУ «Про власність», зазначаючи на те, що вищезазначена кооперативна квартира була надана та виплачена у період їхнього з чоловіком зареєстрованого шлюбу, за їх спільні подружні кошти, посилаючись на довідку ОК «ЖБК №221» №24 просила суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, з яких ? частка квартири, як частка у спільному сумісному майні подружжя, та ? частка в порядку спадкуванні за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 26 квітня 2015 року.

В судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Представник Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 11 липня 2016 року через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з його зайнятістю. Суд вважає за необхідне зазначити, що в судове засідання призначене на 19 травня 2016 року представник відповідача також не зявився та про причини неявки суду не повідомляв. При цьому, на підтвердження обставин, (зайнятість представника відповідача), як підстави для перенесення розгляду справи, не надавав суду жодних доказів

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Підсумовуючи наведене та керуючись строками розгляду справи у суді, приймаючи до уваги обовязок сторін добросовісно користуватися наданими ним процесуальними правами, суд визнає причини неявки представника відповідача неповажними, та розцінює їх як зловживання наданим процесуальним правами з метою затягування розгляду справи.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОК «ЖБК №221», Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про одруження, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 1974 року. 30 липня 1976 року ОСОБА_4 було видано ордер №688 на сімю з трьох осіб (ОСОБА_4- член ЖБК, ОСОБА_1- дружина, ОСОБА_3 син ) на право зайняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43).

Згідно довідки №24 від 13 березня 2016 року, виданої Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив №221» вбачається, що ОСОБА_4 був членом цього кооперативу та мешкав за адресою: АДРЕСА_2. Вартість квартири сплачена у повному обсязі в сумі 5932 руб. (а.с.30).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Закону України «Про власність», що діяв на той час, ОСОБА_4 став власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно ст. 24 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права, володіння, користування і розпорядження цим майном, а відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містить і Сімейний Кодекс України, що набрав чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності.

Отже, квартира 60 у корпусі 1 буд. 71 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - та кожному належить по1/2 частки.

Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частини визнання за позивачем ? частки квартири, як частки у спільному сумісному майні подружжя є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_2. обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як подружжя; визначити, що частка померлого 26 квітня 2015 року ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на цю квартиру складає 1/2 частину, частка ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру 1/2 частину.

Згідно свідоцтва про смерть мерії 1-КИ №636605, виданого відділом державної смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 01 травня 2015, ОСОБА_4 помер 26 квітня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис №3598 (а.с.42).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно копії спадкової справи № 613/2015, відкритої до майна померлого ОСОБА_4 позивач у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті її чоловік, звернувшись з відповідною заявою 18 вересня 2015 року.

Інші спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18 вересня 2015 року звернулися до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від права на прийняття спадщини на користь дружини померлого - ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

27 листопада 2015 року позивач звернувся до Шостої державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та постановою нотаріуса від цього ж дня, 27 листопада 2015 року, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №60 по вул. Янтарна, буд. №71, корпус 1 в м. Дніпропетровську через відсутність правовстановлюючого документу щодо належності цієї квартири на праві власності померлого.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_4, яка увстановленому законом порядку прийняла спадщину, а інші спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини, також слід задовольнити і позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири, що належала ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після останнього, задовольнивши таким чином позов в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,372,1217,1261,1268,1270 ЦК України, ст.15 Закону України «Про власність», ст.ст.10,11,27,31,36,58-61,88,158,169,197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №221», Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на ? частини квартири №60 у будинку №71, корпус №1 по вулиці Янтарна в м.Дніпропетровську, яка складається з трьох кімнат житловою площею 38,3 кв.м., одна з якої - житловою площею 13,4 кв.м., друга - житловою площею 12,5 кв.м., третя - житловою площею 12,4 кв.м., а також коридору - площею 8,1 кв.м., кухні - площею 7,5 кв.м., туалету - площею 1,0кв.м., ванної - площею 1,9 кв.м., кладової - площею 0,4 кв.м., кладової - площею 1,7 кв.м., балкона - площею 0,9 кв.м., лоджією площею 1,9 кв.м., загальна площа квартири дорівнює 61,7 кв.м., як частка у спільному сумісному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на ? частини квартири №60 у будинку №71, корпус №1 по вулиці Янтарна в м.Дніпропетровську, яка складається з трьох кімнат житловою площею 38,3 кв.м., одна з якої - житловою площею 13,4 кв.м., друга - житловою площею 12,5 кв.м., третя - житловою площею 12,4 кв.м., а також коридору - площею 8,1 кв.м., кухні - площею 7,5 кв.м., туалету - площею 1,0кв.м., ванної - площею 1,9 кв.м., кладової - площею 0,4 кв.м., кладової - площею 1,7 кв.м., балкона - площею 0,9 кв.м., лоджією площею 1,9 кв.м., загальна площа квартири дорівнює 61,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 26 квітня 2015 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин