АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7826/16 Справа № 207/679/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Савченко В. О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Макарова М.О.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором міни,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 26 липня 2013 року ОСОБА_2 за договором міни зобов'язався передати у власність квартиру АДРЕСА_1, вартістю 45 300 грн. в обмін на квартиру АДРЕСА_2, вартістю 69 600 грн.

Виступаючи продавцями та водночас покупцями вищевказаних квартир 26 липня 2013 року вони уклали та нотаріально посвідчили договори купівлі-продажу вище зазначених квартир.

У зв'язку із різницею у вартості квартир, вони домовились і встановили доплату за квартиру АДРЕСА_2 у розмірі різниці її вартості з вартістю квартири АДРЕСА_3 в розмірі 24 300 грн., що на момент укладення договору міни еквівалентно 3 000 доларів США, яку ОСОБА_2 зобов'язався виплатити до 31 серпня 2014 року.

З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором міни кватир у сумі 3 000 доларів США, що за ставкою НБУ еквівалентно 79 800 грн.; річні проценти в сумі 140, 30 доларів США, що еквівалентно 3 731,98 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року позов задоволено (а.с.33-34).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором міни у сумі 79 800 грн., що еквівалентно 3 000 доларів США; річні проценти в сумі 3 731,98 грн., що еквівалентно 140, 30 доларів США, а всього 83 531, 98 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернуся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 41-45).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 липня 2013 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Дніпродзержинскього міського нотаріального округу Яловою О.М., за реєстровим номером №1816.

26 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М., за реєстровим номером №1812.

Як вбачається із матеріалів справи, 26 липня 2013 року ОСОБА_2 складена розписка, за змістом якої останній взяв на себе зобов'язання повернути ОСОБА_3 (яка діяла в інтересах членів своєї сім»ї) 3 000 доларів США за обмін вищевказаних квартир (а.с. 14).

Відповідно до ст.715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості.

Статтею 716 ЦК України передбачено, що до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 655 ЦПК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оцінивши зібрані у справі докази суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами договір міни був укладений добровільно, сторони діяли на власний розсуд, розуміли та бажали настання правових наслідків, обумовлених цим правочином, а саме - позивач одержати грошові кошти за обмін товару різної вартості, а відповідач набути права власності на квартиру.

Крім того, встановивши, що даний спір виник у зв'язку з тривалим невиконанням боржником грошового зобов'язання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про застосовування цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

З урахуванням вищезазначеного, судом встановлені такі обставини справи, як наявність невиконаного грошового зобов'язання у відповідності до розписки на суму 3 000 доларів США, наявної у позивача, як кредитора, тому є доцільним стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу та три проценти річних від простроченої суми.

Слід зазначити, що розписка, саме як документ, не передбачена цивільним законодавством України, проте, вона є волевиявленням особи щодо вчинення певних дій та враховується як письмове підтвердження будь-якого правочину, вчиненого особою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що позивачем не заявлялась позовна вимога про визнання договору міни дійсним, у зв»язку з чим суд вийшов за межі позовних вимог, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про недоведеності факту укладання між сторонами правочину у формі договору міни, не відповідають встановленим у справі обставинам та спростовуються положеннями закону і правової позиції, висловленій у Постанові Верховного суду України у справі №6-116 цс14 від 24 вересня 2014 року щодо застосування положень ст. 234 ЦК України.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно положенням ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

М.О.Макаров