УхвалА

іменем україни

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про захист права власності шляхом визнання таким, що втратив право користування житловим будинком, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 2 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 2000 року він разом з ОСОБА_5 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у будинку АДРЕСА_1, який вони придбали за спільні кошти. Вказував, що у зв'язку з загрозою пред'явлення до нього роботодавцем регресної вимоги про відшкодування майнової шкоди він за порадою знайомих та близьких, у тому числі й ОСОБА_5, уклав з останньою 5 грудня 2014 року договір купівлі-продажу належної йому 1/2 частки зазначеного вище будинку, проте фактично свою частку їй не передавав, будинок не звільняв, як і не отримував від відповідачки грошових коштів за частку будинку. У подальшому відносини з відповідачкою погіршилися, а з квітня 2016 року вона перешкоджає йому користуватися будинком.

З огляду на викладене ОСОБА_4 просив суд визнати договір купівлі-продажу належної йому 1/2 частки житлового будинку недійсним та таким, що був укладений під впливом тяжкої обставини.

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона разом зі своїм сином - ОСОБА_6 зареєстрована та постійно проживає у будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_4, відчуживши їй свою частку будинку, звільнити його від своїх речей та знятися з реєстрації місця проживання не бажає, чим створює їй перешкоди у здійсненні права власності.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_5 просила суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на спірний будинок шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 2 вересня 2016 року рішення міськрайонного суду в частині задоволення позову ОСОБА_5 про захист права власності скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, рішення апеляційного суду змінити, його позов задовольнити, а в іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

ОСОБА_5 судові рішення не оскаржувала.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивач, пред'явивши позов про недійсність договору купівлі-продажу частки житлового будинку з підстав, передбачених ст. ст. 233, 234 ЦК України, які є взаємовиключними, їх не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Зокрема, позивачем не доведено, що договір було укладено під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах (ст. 233 ЦК України), а посилання на бажання уникнути відповідальності за шкоду, завдану товариству де він працював, не є такою підставою. Не довів позивач і те, що у всіх сторін правочину був умисел на фіктивність договору (ст. 234 ЦК України).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 21 січня 2015 року № 6-197цс14, від 3 червня 2015 року № 6-232цс15, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обгрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 2 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик