У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2016 року, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходу на кожну дитину.

Зазначав, що за рішенням Рогатинського районного суду від 22 квітня 2015 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину на утримання дітей від першого шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6; за рішенням Рогатинського районного суду від 08 грудня 2015 року - на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2015 року і до повноліття дитини.

Посилаючись на те, що розмір присуджених аліментів на утримання дітей перевищує 50% заробітної плати і ставить його в скрутне матеріальне становище, просив позов задовольнити.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2016 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2016 року рішення Рогатинського районного суду від 22 березня 2016 року, в частині відмови у зменшенні розміру аліментів присуджених рішенням Рогатинського районного суду від 08 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2015 року і до повноліття дитини, змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі по 900 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_7 до досягнення ним повноліття починаючи з часу набрання рішення суду законної сили.

Виключено з резолютивної частини рішення Рогатинського районного суду від 08 грудня 2015 року частину речення з зазначенням «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров'я чи інших обставин, що суттєво впливають на його матеріальне становище, крім припущення того, що утримувані аліменти становлять 50% його місячного доходу ним не наведено.

Суд апеляційної інстанції змінюючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у зменшені розміру аліментів, виходив з того, що суд першої інстанції не врахував наявність у платника аліментів інших двох дітей на утримання яких з нього стягуються аліменти та відмінність розміру аліментів присуджених на утримання трьох неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК Українипередбачені способи виконання батьками такого обов'язку та кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України").

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (справа 6-143цс13).

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2016 року, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович