Справа № 462/3855/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про відшкодування завданої майнової шкоди

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «СК «ПЗУ Україна» у липні 2016 року звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 у порядку регресу 15260 грн. 22 коп страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ/084156 від 28.03.2014р., за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов"язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля VOLVO XC 60 н.з. НОМЕР_1 (далі- Застрахований).02.03.2015р. у м.Львові трапилася дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП), за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля TOYOTA YARIS н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1, в результаті чого було пошкоджено застрахований у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль. За результатом настання ДТП, учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого ОСОБА_1 визнав себе винним у настанні ДТП. Відповідно до звіту №442/15 від 11.03.2015р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 16475,49 грн., а згідно рахунку-фактури вартість відновлювального ремонту склала 15395,88 грн. Згідно умов договору страхування ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15260,22 грн. В той же час, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в ПАТ«Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2013019, яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерплого в сумі 50000 грн. Згідно ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16 ЦК УКраїни, кожна особа має право на захист свого цивільного права та на вибір способу захисту порушеного права. Страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (правова позиція Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі №6-2587 цс15). Посилаючись на те, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотньої вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, позивач просить позов задовольнити.

Представник ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримує повністю і просить розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що дійсно 02.03.2015р. у м.Львові трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля TOYOTA YARIS під його керуванням та автомобіля VOLVO XC 60 під керуванням ОСОБА_2, в результаті якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Скориставшись наданим правом, ним спільно з ОСОБА_2 було складено повідомлення про ДТП - Європротокол, в якому він визнав себе винним у даній ДТП. На момент настання страхової події його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2013019, яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерплого в сумі 50000грн. Він цього ж дня 02.03.2015р. письмово повідомив ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про настання страхового випадку. Між тим, ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» не припинило своєї діяльності. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» зобов'язане відшкодувати шкоду в порядку регресу ПАТ «СК «ПЗУ Україна», а відтак вважає, що позивачбезпідставно пред'явив позов до нього, як водія чия цивільно-правова відповідальність застрахована відповідно до вимог закону у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО». Щодо покликань позивача на правову позицію Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі №6-2587цс15, то така не може бути застосована у даній справі, так якПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» не було визнано в судовому порядку банкрутом. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, які регулюються нормами ЦК України і Законом України „Про страхування".

Як встановлено судом, о 12.30 год. 02.03.2015 року на перехресті вул.Левицького-Чупринки у м.Львові ОСОБА_1, керуючи автомобілем TOYOTA YARIS н.з. НОМЕР_2, рухався по другорядній дорозі і не дав дороги автомобілю VOLVO XC н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з цим автомобілем, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За результатом настання даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), в якому зазначили, що дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2013019 від 22.12.2014р.

Також встановлено, що 22.12.2014 р. між ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» та ОСОБА_1 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АІ/2013019, відповідно до якого страховик забезпечує відшкодування шкоди потерпілому внаслідок ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

З приводу вказаного ДТП 02.03.2015р. ОСОБА_1 звернувся з письмовим повідомленням уПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» .

Наведене підтверджується показаннями відповідача, повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду /а.с.7/, звітом про результати огляду місця ДТП від 02.03.2015р. /а.с.9-10/, полісом №АІ/2013019 /а.с.98/, повідомленням страхувальника про дорожньо-транспорту пригоду /а.с.99/.

За договором добровільного страхування наземного транспорту серії АМ №084156 від 28.03.2014 р., укладеного міжПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і ОСОБА_2, застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіляVOLVO XC60 н.з. НОМЕР_1 , зокрема на випадок ДТП на строк до 03.04.2015 року /а.с.6/.

Згідно звіту №442/15 про оцінку вартості та відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу /а.с.11-16/, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу VOLVO XC 60 н.з. НОМЕР_1 становить 16475,49 грн., а згідно рахунку-фактури ТзОВ „Ілта Львів" від 18.03.2015р. /а.с35/, вартість відновлювального ремонту склала 15395,88 грн.

Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту та страхового акту від 23.03.2015р. /а.с.36,37/, страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування по даній ДТП у розмірі 15260,22 грн.

Встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів серії АМ №084156 від 28.03.2014 р.шляхом перерахування на рахунок ТзОВ „Ілта Львів" в розмірі 15260,22 грн. за ремонт автомобіля згідно рахунку від 18.03.2015р. /а.с.38/.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про страхування" страхування -це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У розумінні ст.993 ч.1 ЦК України і ст.27 ч.1 Закону України „Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Крім того, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ч.1 ЦК України).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має права на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав і інтересів, у даному випадку, відповідає вимогам ст. 16 ч.1 п.8 ЦК України.

Зі змісту наведених норм, страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (правова позиція Верховного Суду України від 23.12.2015 року у справі №6-2587 цс15).

Зважаючи на викладене, з відповідача ОСОБА_1, який є винним у ДТП, на користь позивача підлягають стягненню кошти у розмірі виплаченого позивачем страхового відшкодування, тобто у сумі 15260,22 грн.

Доводи відповідача про те, що правова позиція Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі №6-2587 цс15 не може бути застосована у даній справі, оскільки обставини даної справи відрізняються від обставин справи №6-2587цс15 не заслуговують на увагу з таких підстав.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України (ст. 360-7 ЦПК України).

Оскільки правовий висновок Верховного Суду України від 23.12.2015 р.у справі №6-2587цс15 прийнято за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, зокрема ст. ст. 993, 1191 ЦК України, правовий висновок Верховного Суду України є обов"зковим для суду і у даній справі.

Суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для відступу від правової позиції Верхового Суду України від 23.12.2015р. у справі №6-2587цс15.

Згідно пенсійного посвідчення серії ААИ №9428634 /а.с. 97/, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, компенсувати позивачу витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.16, 979, 993, 1191 ЦК України, ст.27 ч.1 Закону України „Про страхування",суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у порядку регресу 15260 /п'ятнадцять тисяч двісті шістдесят/ грн. 22 коп страхового відшкодування.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: