ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до апеляційного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просило стягнути на користь банку солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 246 466 грн 18 коп. Також позивач просив визначити підсудність справи у зв'язку із тим, що відповідачі зареєстровані у м. СімферопольАвтономної Республіки Крим.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року визначено підсудність вищевказаної справи Шевченківському районному суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій й направити справу для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, залишаючи позов банку без розгляду, виходив із того, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи позивач не з`явився у судові засідання, доказів поважності причин неявки в судові засідання не надав. Оскільки, заяв від позивача про розгляд справи за його відсутності не надходило, на підставі ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, місцевий суд залишив позов без розгляду.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, ґрунтуються на вимогах норм процесуального права та обставинах справи.

Згідно з ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про перегляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 27, 29 ЦПК України, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно (ч. 3 ст. 27 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду позовної заяви ПАТ «Дельта Банк», оскільки позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не з'явився у судові засідання, призначені на 04 листопада 2015 року та 09 лютого 2016 року.

Доводи касаційної скарги на те, що 03 листопада 2015 року та 08 лютого 2016 року представником позивача направлялися заяви про слухання справи без його участі та про відкладення розгляду справи на інший день на електронну адресу Шевченківського районного суду м. Києва, а також поштовим відправленням, є необґрунтованим та не підтверджується матеріалами справи.

Додані до касаційної скарги витяги із Print Screen листа із електронної пошти представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 не є належним та допустимим доказом у розумінні ст. ст. 57-60 ЦПК України направлення та отримання судом таких заяв. Будь-яких доказів направлення таких заяв на поштову адресу Шевченківського районного суду м. Києва матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових ухвал не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик