БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/276/16, cправа № 361/6910/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» жовтня 2016 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів щодо відчуження нерухомого майна недійсними,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив: - визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 04 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3 й зареєстрований у реєстрі за № 669; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3 й зареєстрований у реєстрі за № 672, із тих підстав, що на час їх укладення він перебував у тяжкому психічному стані, страждав численними захворюваннями, не розумів значення своїх дій, повною мірою керувати ними, не міг передбачати їх наслідки. Допустив помилку при укладенні правочинів, грошові кошти ним не одержані.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_4 й ОСОБА_5 підтримали заявлені позовні вимоги й просили їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 не визнала позов ОСОБА_1 й просила у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 березня 2006 року між ОСОБА_1 й ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3 й зареєстрований у реєстрі за № 669, та договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3 й зареєстрований у реєстрі за № 672.

У судовому засіданні приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3, будучи допитаною в якості свідка, дала показання про те, що нею під час посвідчення оспорюваних правочинів були дотримані вимоги чинного законодавства, зясовано волевиявлення сторін, розяснені їм права та обовязки, наслідки укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. ОСОБА_1 особисто укладав правочини, надавав правовстановлюючі на нерухоме майно документи, а також інші документи, які вимагалися на час їх посвідчення законодавством.

Як вбачається із висновку комплексної психолого-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 18 серпня 2016 року № 606 - станом на 04 березня 2006 року ОСОБА_1 виявляв органічне ураження головного мозку судинного генезу з церебрастенічним синдромом. На момент укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку й земельної ділянки від 04 березня 2006 року виявляв органічне ураження головного мозку судинного генезу з церебрастенічним синдромом. За своїм психічним станом ОСОБА_1 на момент укладання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 04 березня 2006 року у повному обсязі усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Із урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_1 станом на березень 2006 року, визначених на підставі наданих за той період матеріалів, був здатним вірно сприймати обставини укладених правочинівта міг передбачати їх наслідки.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 225, частини першої статті 229, частини першої статті 230, частини першої статті 233 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення, такий правочин визнається судом недійсним. Правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 212 215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин