Справа №461/4310/16-ц
Провадження №2/461/1413/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

при секретарі Скаб В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Снопківське» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі №2 будинку №28 на вул.ОСОБА_6 у м.Львові, проте не оплачують послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 04.04.2016 року виникла заборгованість в розмірі 4771,15 грн. Просить суд стягнути з відповідачів на користь ЛКП «Снопківське» заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 771,15 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з тих підстав, що сума заборгованості заявлена позивачем є необгрунтованою, вважають, що повинні сплатити ЛКП «Снопківьке» суму в розмірі 590,60 грн. У звязку із цим просять суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності до частини вимог позивача, зокрема про стягнення заборгованості за 2008, 2009 та 2010 роки.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ч.1 ст.64 ЖК України повнолітні члени сімї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору найму жилого приміщення.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї і прописку №1952 від 21.06.2016 року, виданої ЛКП «Снопківське» (а.с.4) відповідачі є власниками квартири №2 на ОСОБА_6, 28 у м.Львові.

Станом на 04 квітня 2016 року у відповідачів виникла заборгованість в розмірі 4 771,15 грн. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідачів не погашена та не укладено договору на реконструкцію боргу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (п.3).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд відхиляє доводи відповідача про необгрунтованість суми заборгованості, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не підтверджуються належними письмовими доказами.

Стаття 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання таких послуг (п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21 Закону).

Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.3 ст.20 Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених кварти) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобовязані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Судом встановлено, що міська рада є власником будинку 28 на вул.ОСОБА_6 у м.Львові, а відповідачі співвласниками квартири №2.

Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Снопківське», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, в суду відсутні підстави вважати неякісними послуги, надані ЛКП «Снопківське».

Суд вважає обґрунтованим представлений представником позивача розрахунок заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки такий підтверджений документально та відповідає іншим матеріалам справи.

Суд критично оцінює посилання відповідача на сплив строку позовної давності за вимогою позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.165 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності дост.ст.257, 261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила.

Як було встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ЛКП «Снопківське» зверталося до суду зі заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів 4771,15 грн. заборгованості та 689,00 грн. судового збору. Відповідно часом перебігу строку позовної давності є 20.04.2016 року дата видачі судового наказу.

Крім того, в силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оскільки відповідачі не оплачують надані житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 610, 612 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 01.01.2016 року, суд

в и р і ш и в :

Позов Львівського комунального підприємства «Снопківське» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» 4 771 (чотири тисячі сімсот сімдесят одну) грн., 15 коп. заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» сплачений судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять девять) грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» сплачений судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять девять) грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» сплачений судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять девять) грн. 66 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський