Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/989/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2016 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря Біди В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

22 березня 2016 року року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 22523 грн. 18 коп., з яких 12829 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом; 7444 грн. 85 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1048 грн. 72 коп. штраф (процентна складова), у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами 29.08.2007 кредитного договору № б/н, а також про стягнення судових витрат у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 29.08.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк, правонаступником якого, відповідно до п. 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК, є позивач, та відповідачем укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії катки. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, комісії, пеню та штраф, що станом на 29.02.2016 складає 22523 грн. 18 коп.

У судове засідання представник позивача не з'явився, з поданого до суду 22.03.2016, разом з позовною заявою, клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 21.06.2016 не зявилася, при цьому того ж дня звернулася до суду з заявою, у якій позовні вимоги визнала частково у сумі 12829 грн. 61 коп., просила суд розглядати справу за її відсутності. Раніше у судовому засіданні 06.06.2016 підтвердила, що у банку отримувала платіжну картку, користувалася нею, частково сплачувала заборгованість, у яких сумах не памятає. Повідомляла, що не відмовляється сплачувати кредитну заборгованість, але частинами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

29.08.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк, правонаступником якого, відповідно до п. 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК, є позивач, та відповідачем укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до умов якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п. п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та позивачем ОСОБА_2, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що встановлено п. 5.5 Правил користування платіжною карткою.

Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чино, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні відповідачем строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач користувався встановленим лімітом, при цьому свої зобовязання за кредитним договором в частині погашення основної заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом відповідач належним чином не виконує.

Неналежним виконанням зобовязань за договором № б/н від 29.08.2007 відповідач порушує умови договору, права позивача, та вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Також, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1 та 2 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.08.2007 станом на 29.02.2016 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 22523 грн. 18 коп., з яких 12829 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом; 7444 грн. 85 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 700 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1048 грн. 72 коп. штраф (процентна складова).

За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У п. 37 постанови № 2 Пленуму "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року Верховний Суд України роз'яснив, що відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Згідно із ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

У порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем ОСОБА_1 не доведено в судовому засіданні те, що наявні обставини, які утруднюють виконання рішення суду, й даний випадок є винятковим. Тому у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду необхідно відмовити. При цьому, відповідач ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду із заявою про розстрочку виконання під час виконання судового рішення, в порядку ст. 373 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., сплачений позивачем за платіжним дорученням № PROM0B6L5R від 10.03.2016.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК (, МФО 305299, рах. № 3111) заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.08.2007 у сумі 22523 грн. 18 коп., з яких 12829 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом; 7444 грн. 85 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 700 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1048 грн. 72 коп. штраф (процентна складова), а також 1378 грн. 00 коп. судовий збір.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_3

21.06.16