Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 317/3309/13-ц Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження № 22-ц/778/3578/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, протягом часу розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначала, що 17.07.1975 року помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку № 23 по вул. Кінцева смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області.

Спадкове майно було оформлено за позивачем на 1/6 частку, за відповідачем ОСОБА_3 - на 1/6 частку, та 1/6 частку прийняла мати ОСОБА_6 ОСОБА_7, але остання не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки невдовзі після смерті ОСОБА_6 померла. Після смерті ОСОБА_7 позивач фактично прийняла спадщину, однак свідоцтво на право спадщину за законом не отримала.

Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить 2/3 частки будинку № 23 по вул. Кінцева смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області (1/2 як частка в спільному майні, набутому подружжям під час шлюбу, та 1/6 частка як спадщина за законом).

Відповідач - ОСОБА_5 є власником 1/6 частини спірного будинку на підставі договору дарування від 06.07.2013 року, що був укладений між ним та позивачем.

Відносини у позивача з відповідачем ОСОБА_3 погіршилися, та у 2013 році вони почали зясовуватися стосунки з приводу поліпшень до спірного будинку внаслідок чого позивач була змушена звернутися до суду з позовом.

ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 були здійснені поліпшення спірного будинку, побудовані прибудови, проведено газ, тощо, внаслідок чого його вартість істотно збільшилась. Позивач вважає, що відповідно до висновків експертизи частки в спірному будинку з урахуванням збільшення внаслідок поліпшення мають вигляд: частка ОСОБА_3 складає 58/100, ОСОБА_5 - 8/100, її частка 26/100 + фактично прийнята 8/100 (належні ОСОБА_7М.).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд:

- визнати за нею право власності на 26/100 частин житлового будинку № 23 по вул. Кінцевій смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, за ОСОБА_3 визнати право власності на 58/100 частин вказаного будинку, за ОСОБА_5 на 8/100 частин спірного будинку;

- встановити, що частка, яку прийняла після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7, складає 8/100 частин житлового будинку № 23 по вул. Кінцева смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 26/100 частин житлового будинку № 23 по вул. Кінцева смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, передбачений законом або договором, за умови належності особі, яка звертається до суду, прав, свобод або інтересів, про захист яких йдеться.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. При виборі способу захисту цивільного права необхідно виходити із субєктивного права та характеру його порушення.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 3, 11, 31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст. 4 ЦПК є обовязком суду.

За змістом наведених норм закону право на задоволення позову у справі має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушені, невизнані, або оспорені права. Не може бути задоволено позов особи про захист прав, яких вона не має.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження II-ЯА № 017409 (т. 1, а.с. 4).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.11.2010 року видно, що у Державному реєстрі зареєстрований актовий запис № 30 від 15.04.1978 року про шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, після шлюбу дружині присвоєно прізвище «Порвіна» (т. 1, а.с. 5).

З копії свідоцтва про одруження І-ЖС № 019960 видно, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 одружились 14.03.1988 року, прізвище дружини після одруження ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_6, який помер 17.07.1975 року, відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку № 23 по вул. Кінцева смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, яку успадкували у рівних частках: позивач, відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (мати ОСОБА_6Т.).

13 лютого 1986 року позивач отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку № 23 по вул. Кінцева смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області (т. 1, а.с. 6).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на теперішній час співвласниками житлового будинку № 23 по вул. Кінцева смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області є відповідач ОСОБА_3, якій належить 2/3 частки, відповідач ОСОБА_5 - 1/6 частки на підставі договору дарування від 06.07.2013 року та позивач, яка фактично прийняла 1/6 частку зазначеного будинку після смерті ОСОБА_7, яка не встигла отримати свідоцтво на право на спадщину за законом на 1/6 частку спадкового будинку після смерті ОСОБА_6, оскільки померла.

Далі, відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи від 12.01.2015 року за № 2019, процентне співвідношення споруд, а саме: літ. А1 житлова прибудова, ганок до А1, пг погріб з шийкою, літ. Б сарай, літ. З, К навіси, літ. Е душ, № 8 зливна яма, які є новими спорудами, по відношенню до всього домоволодіння № 23 по вул. Кінцевій смт. Кушугум Запорізького району, станом на теперішній час згідно технічного паспорту на житловий будинок складає 52/100 частини (т. 1, а.с. 110-118).

Згідно висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 31.08.2015 року проведення газопостачання від зовнішніх мереж газопроводу до житлового будинку № 23 по вул. Кінцевій смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області привело до збільшення вартості житлового будинку на 1,7 % (т. 1, а.с. 164-179).

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що як позивачем, так і відповідачем ОСОБА_3 з часу набуття у власність часток у будинку № 23 по вул. Кінцевій смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області з обопільної згоди здійснювалися певні перебудови, добудови, внаслідок яких збільшилася житлова площа будинку, будувалися допоміжні будівлі та споруди, при цьому, судом встановлено, що основні поліпшення проведені за власні кошти ОСОБА_4 На підставі наданих доказів, що підтверджують вартість будинку на час його придбання та на час розгляду справи, можна вирахувати частку кожного зі співвласників, оскільки згідно висновку експертизи частки у спірному будинку з урахуванням поліпшення збільшилися вдвічі, а тому мають наступний вигляд: частка позивача складає 26/100 частин, ОСОБА_3 - 58/100, ОСОБА_5 8/100, частка у вигляді 8/100 частин, яку прийняла ОСОБА_7, та яку після смерті останньої прийняла позивач.

Проте, погодитися з висновками суду щодо задоволення позовних вимог не можна з наступних підстав.

Позивач, посилаючись на те, що є співвласником спірного будинку, фактично просила суд про збільшення частки у праві спільної часткової власності внаслідок поліпшення спільного майна.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом 27.08.2013 року (т. 1, а.с. 2-3).

Як видно з копії договору дарування від 06.07.2013р., укладеного між ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_12) ОСОБА_13 (дарувальник) та ОСОБА_5 (обдаровуваний), позивач передала безоплатно у власність ОСОБА_5 1/6 частину житлового будинку № 23 по вул. Кінцевій смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, що належить дарувальнику на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Запорізькою державною нотаріальною конторою 13.02.1986р. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького районного округу Запорізької області ОСОБА_14 В той же день, 06.07.2013р., право власності ОСОБА_5 на вищезазначену частину житлового будинку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 205-208, 209-210).

Отже, на час звернення до суду з цим позовом ОСОБА_4 вже не була власником 1/6 частини житлового будинку № 23 по вул. Кінцевій смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Далі, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2007 року позов ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Кушугумської селищної Ради Запорізького району Запорізької області, треті особи - Запорізька державна нотаріальна контора Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно було задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: смт. Кушугум, вул. Кінцева, 23, Запорізького району Запорізької області.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено. Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2, а.с. 27-28).

При цьому, апеляційним судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/2 частину жилого будинку № 23 по вул. Кінцева у смт. Кушгум Запорізького району Запорізької області, спадщину прийняли ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, доля кожного спадкоємця складає 1/3, у порядку спадкування перейшло до них по 1/6 частині будинку. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали свідоцтва про право на спадщину, зареєстрували своє право власності на зазначені частки у будинку. Предявляючи позов про визнання права власності на 1/6 частину будинку, ОСОБА_4 посилалася на те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_7 В матеріалах справи взагалі немає даних про те, що ОСОБА_7 померла, а тому у відповідності до ст. 1220 ЦК України (2003р.) та ст. 525 ЦК України (1963р.) не може йтися про відкриття спадщини та її прийняття.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 13 грудня 2010 року позов ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Кушугумської селищної Ради Запорізького району Запорізької області, треті особи - Запорізька державна нотаріальна контора Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок було залишено без розгляду (т. 2, а.с. 28 зв.).

У засіданні апеляційного суду по цій справі позивач також підтвердила, що не може надати докази про те, що її бабуся ОСОБА_7 померла.

Отже, відповідно до ст. 1220 ЦК України (2003р.) та ст. 525 ЦК України (1963р.) не може йтися про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 та її прийняття позивачем. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, проте, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона на час звернення до суду з позовом була співвласником житлового будинку за адресою: смт. Кушугум, вул. Кінцева, 23, Запорізького району Запорізької області.

Таким чином, позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що в неї існує право власності, яке потребує захисту.

За таких обставин право позивача не може бути визнано порушеним та таким, що підлягає захисту у судовому порядку, тому, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі про відмову у позові з вищевикладених мотивів. Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню з ОСОБА_4 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, понесені нею при подачі апеляційної скарги, в розмірі 606 грн. 32 коп. (а.с. 1, 58).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: