Кодимський районний суд Одеської області _ ___________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1557/16-ц
Провадження №2-о/503/83/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

за участю: заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, головне управління державної фіскальної служби в Одеській області, головне управління державної міграційної служби в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник 30 серпня 2016 року звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 посилалася на те, що станом на 2016 рік є громадянкою ОСОБА_3 Федерації. 14 січня 2016 року помер її чоловік ОСОБА_4. Відкрилась спадщина. З питання прийняття спадщини вона звернулась до нотаріуса. При вивченні документів нотаріусом, зясувалось, що вона не надала доказів того, що вона та її чоловік є резидентами або нерезидентами по сплаті податків на території України, розмір яких суттєво впливає на оформлення спадщини. Відповідно до Закону України «Про імміграцію», 01 квітня 2014 року вона та її чоловік здійснили обмін в головному управлінні Державної міграційної служби України в Одеській області безстрокові посвідки на постійне місце проживання на території України на нові і вона з 17 вересня 2010 року, а її чоловік, з 03 червня 2008 року були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де на день подання цієї заяви до суду вона зареєстрована. Згідно п. «в» ст.14.1.213 Податкового кодексу України: «фізична особа резидент фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі, якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має біль тісні особисті чи економічні звязки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та відїзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім»ї або її реєстрації як субєкта підприємницької діяльності. Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як само зайнятої особи». Вона та її чоловік отримали в головному управлінні ДФС в Одеській області картки платників податків про присвоєння їм ідентифікаційного номеру, мають рахунки в банківських установах в Україні та регулярно сплачують податки в Україні. Ситуація, що склалась і змусила її звернутись до суду з цією заявою. Просить встановити факт того, що ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, постійно проживає в Україні з 09 березня 2014 року по теперішній час, та з 14 січня 2016 року є фізичною особою резидентом України по сплаті податків на території України. Встановити факт того, що ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, станом на 14 січня 2016 року постійно проживав в України з 07 листопада 2013 року та був фізичною особою резидентом України по сплаті податків на території України.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Згідно паспорту №724606116, виданого 23 травня 2013 року, виданого ФМС 86001, ОСОБА_4 є громадянином ОСОБА_3 Федерації.

Згідно паспорту №724606114, виданого ФМС 86001 ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_3 Федерації.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №092286, виданого 24 грудня 1999 року Чечельницьким відділом реєстрації громадянського стану Вінницької області, ОСОБА_4 народився в с. Луги, Чечельницького району Вінницької області 18 березня 1963 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №442486, виданого 14 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_5 міського управління юстиції, ОСОБА_4 помер в с. Усатове, Біляївського району Одеської області 14 січня 2016 року.

Згідно посвідки на постійне проживання серії ІН №049931, виданої 01 квітня 2014 року, ОСОБА_4 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно посвідки на постійне проживання серії ІН №049991, виданої 01 квітня 2014 року, ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно картки фізичної особи-платника податків, виданої Державної податковою адміністрацією в Одеській області 05 липня 2005 року, ОСОБА_4 внесений до Державного реєстру фізичних осіб 06 липня 2005 року.

Згідно картки фізичної особи-платника податків, виданої Державної податковою адміністрацією в Одеській області 04 липня 2008 року, ОСОБА_1 внесена до Державного реєстру фізичних осіб 04 липня 2005 року.

Дослідивши вимоги заявника та матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення вимог заявника в повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Судом установлено наступне.

ОСОБА_1 та її покійний нині чоловік ОСОБА_4 відповідно до Закону України "Про імміграцію" , 01.04.2014 року отримали в УДМС України в Одеської області посвідки на постійне проживання в Україні безстроково, що підтверджується їх копіями.

З 17.09.2010 року місце проживання в Україні ОСОБА_1, а з 03.06.2008 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №442486, виданого 14 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_5, ОСОБА_5 міського управління юстиції чоловік заявниці ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилась спадщина, яку заявниця має намір успадкувати, в зв'язку з чим вона звернулась до нотаріуса з відповідною заявою . Однак нотаріусом при перевірці документів, поданих нею на прийняття спадщини було виявлено, що ОСОБА_1 не надала доказів про те, що вона являється резидентом або нерезидентом по сплаті податків на території України , розмір яких впливає на оформлення спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України заявник ОСОБА_1 має право на спадкування за законом в першу чергу.

Згідно ст. 174.2 Податкового кодексу України об'єкти спадщини оподатковуються (174.2.3.) за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті Податкового кодексу України, для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента, тобто ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих).

Однак відповідно 174.2 об'єкти спадщини оподатковуються: 174.2.1. за нульовою ставкою: а) вартість власності, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Відповідно до п. 14.1.122.14 Податкового кодексу України нерезидент - це фізична особа яка не є резидентом України, а згідно пп. 14.1.213 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фізична особа-резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Судом установлено, що заявниця ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.09.2010 року, тобто понад 183 дні. Отримала посвідку на постійне місце проживання з Державної міграційної служби серія ІН №049991 встановленого зразка, що підтверджується її копією.

Посвідка на постійне проживання оформлюється Державною міграційною службою на підставі дозволу на імміграцію в порядку встановленому МВС та прибуття на постійне місце проживання. Порядок щодо провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затверджено Постановою КМУ 26.12.2002р. № 1983.

Відповідно до ст.1 Закону України від 07.06.2001, № 2491-ІІІ "Про імміграцію", посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні. Імміграційна віза - позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця або особи без громадянства на в'їзд в Україну для "постійного проживання".

Статтею 6 Закону N 1382-ІУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Реєстрація місця перебування, відповідно до статті 8 Закону, здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі - орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь- якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом) (ст. 1 Закону N 1382-ІУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Таким чином суд вважає, що єдиним документом, який вказує на постійний характер проживання особи на території України, яка не є громадянином України, є посвідка , оформлена Державною міграційною службою на підставі дозволу на імміграцію в порядку встановленому МВС та прибуття на постійне місце проживання, що і було підтверджено в судовому засіданні .

Крім того заявниця з 04.07.2005 року, а її чоловік ОСОБА_4 з 06.07.2005 року мають реєстраційний номер облікової картки платника податків, виданий Державною податковою адміністрацією в Одеській області, зареєстровані в Державному реєстрі, як платники податків, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні картками платників податків.

Визначення статусу спадкоємця важливе для оподаткування успадкованого майна.

Факт проживання спадкоємця ОСОБА_1 в Україні не менше 183 днів станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_4, 14.01.2016 року і по теперішній час підтверджується посвідкою на постійне проживання заявниці в Україні, карткою платника податків заявниці, банківськими документами .

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищенаведене, відсутність спору, що іншого шляху для захисту інтересів заявниці немає суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 213-215, , 234, 256 ЦПК України ,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, головне управління державної фіскальної служби в Одеській області, головне управління державної міграційної служби в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, постійно проживає в Україні з 09 березня 2014 року по теперішній час, та з 14 січня 2016 року є фізичною особою резидентом України по сплаті податків на території України.

Встановити факт того, що ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, станом на 14 січня 2016 року постійно проживав в України з 07 листопада 2013 року та був фізичною особою резидентом України по сплаті податків на території України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І.ГУРА