У Х В А Л А

22 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення вартості паю,

встановила:

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 7 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із СВК «Агрофірма «Україна» на користь ОСОБА_8 вартість паю у розмірі 613 289 грн. 30 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення судових витрат.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 вересня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року та передати справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми процесуального права.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції виходив з того, що ухвалою суду касаційної інстанції від 28 липня 2016 року підстави, викладені заявниками у касаційній скарзі визнано неповажними, а тому вказані вдруге у матеріалах на усунення недоліків ті ж самі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними. Тому, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виконано вимог ухвали суду щодо наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі відмовлено на підставі частини третьої статті 328 ЦПК України.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

-від 15 липня 2015 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявникові строк для виконання вимог ухвали.

-від 14 вересня 2015 року суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, виходив із того, що при посвідченні заповіту державним нотаріусом було порушено вимоги статей 1248, 1253 ЦК України, статті 8 Закону України «Про нотаріат» та встановивши, що при посвідченні заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, дійшов висновку про визнання заповіту недійсним з підстав, встановлених статтею 1257 ЦК України.

У наданій постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року суд виходив із того, що згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Відповідно до частини першої статті 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду. У справі, яка переглядається, вирішувалося питання про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні (квартирі), співвласником якого є заявниця, отже висновок суду касаційної інстанції про те, що оскаржуваним рішенням суд не вирішував питання про її права та обов'язки, є помилковим, суперечить змісту статті 324 ЦПК України та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Надані заявниками на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2009 року, 26 жовтня 2011 року, 4 червня 2014 року, 21 вересня 2015 року, 25 листопада 2015 року, 9 грудня 2015 року, 11 січня 2016 року, 12 січня 2016 року, 3 лютого 2016 року, 16 лютого 2016 року, 2 березня 2016 року не беруться судом до уваги, оскільки ухвалами Верховного Суду України від 27 жовтня 2016 року та від 25 листопада 2016 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року. Зі змісту зазначених ухвал Верховного Суду України вбачається, що заявники на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права посилалися на вище зазначені ухвали касаційного суду.

Таким чином уповноваженим судом вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві доводи не вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_8 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення вартості паю за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук