Справа №265/5297/16-ц
Провадження №2/265/2069/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності, визнавши відповідачку та її неповнолітню доньку, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2009 року, належить квартира АДРЕСА_2 (нині проспект Захисників України) в місті Маріуполі. Відповідач ОСОБА_2 співмешканка її сина, ОСОБА_3 донька відповідачки, тобто її онука, зареєстровані у належній їй квартирі, однак після обстрілу мікрорайону «Східний» у лютому 2015 року, виїхали з помешкання в Іркутську область Російської Федерації на постійне проживання. Відповідач ОСОБА_2 вже отримала свідоцтво про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації, а згодом свідоцтво учасника державної програми зі сприяння добровільному переселенню до Російської Федерації співвітчизників, що проживають за кордоном. Копії вказаних документів відповідач надіслала на її адресу поштою, та не заперечує проти визнання її та її неповнолітньої дитини такими, що втратили право користування спірною квартирою, та повертатись до міста Маріуполя не збирається. Наявність реєстрації відповідача та її неповнолітньої дитини у помешканні створює для неї низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважає, що відповідач та її неповнолітня донька втратили право користування квартирою 123 в будинку 84 по проспекту Маршала Жукова (проспект Захисників України), оскільки не проживають в ній без поважних причин понад рік.

Позивач до зали суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач до суду не прибула. Судові повістки про виклик її до суду надсилались за зареєстрованою адресою її проживання, однак конверти були повернуті поштовим відділенням за закінченням строків зберігання. Проте позивачкою були додані заява відповідача ОСОБА_2, та її згода, посвідчені 21 жовтня 2016 року нотаріусом Слюдянського нотаріального округу Іркутської області Російської Федерації ОСОБА_4, якими вона просить зняти її з реєстраційного обліку за адресою: Україна, АДРЕСА_3, та надає згоду своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на зняття її з реєстрації за вказаною адресою.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, ОСОБА_5, діюча на підставі довіреності, до судового засідання не прибула, надавши заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, при ухваленні рішення у справі, максимально врахувати інтереси дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами, що квартира АДРЕСА_2 (з 03 червня 2016 року проспект Захисників України) в місті Маріуполі Донецької області, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 21 жовтня 2009 року між останньою та ОСОБА_6, ОСОБА_7. Договір посвідчений державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Маріупольського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2-2526.

З довідки Приватного підприємства «Альянс-Гіс», виданої 20 липня 2016 року на імя ОСОБА_1, вбачається, що крім неї у квартирі АДРЕСА_2 (проспект Захисників України) в місті Маріуполі зареєстровані: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, - син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 співмешканка сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 онука.

З довідки Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Слюдянському району Іркутської області від 16 серпня 2016 року № 11/46-Б/Н вбачається, що ОСОБА_2 з дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 04 вересня 2015 року перебуває на міграційному обліку з надання тимчасового притулку.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є учасником програми з надання сприяння добровільному переселенню до Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом , виданим УФМС Росії по Іркутській області 01 лютого 2016 року.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його непроживання.

Як вбачається з акту, складеного комітетом самоорганізації населення «Східний», ОСОБА_2 та її неповнолітня донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі АДРЕСА_4 (проспект Захисників України) міста Маріуполя, не проживають з лютого 2015 року.

Отже, враховуючи, що позивач є власником квартири, а відповідач ОСОБА_2 зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_3, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, не проживають в ній понад рік, участі в утриманні житла не приймають, чим перешкоджають позивачу у користуванні та розпорядженні своєю власністю, при цьому ОСОБА_2 надала нотаріальну згоду на зняття її та її доньки ОСОБА_3 з реєстрації за адресою спірної квартири, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання відповідача та її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою 123 в будинку 84 по проспекту Маршала Жукова (проспект Захисників України) в місті Маріуполі, усунувши таким чином позивачці перешкоди у здійсненні права власності на вказане приміщення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 79, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_5, усунувши ОСОБА_1 перешкоди у здійснені права власності на дану кватиру.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ______________________ Щербіна А.В.