Справа № 308/939/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Першої Ужгородської державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним та визнання спадкоємцем першої черги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Першої Ужгородської державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним та визнання спадкоємцем першої черги.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2016 року було відкрито провадження по вказаній справі та призначено судовий розгляд.

На адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову в порядку ст.. 151-152 ЦПК України.

Заявник вказує на те, що було відкрито провадження по вказаній справі, спірним майном є квартира, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.Легоцького 6/6. На даний час оформляється спадщина за вказаним майном і в подальшому може бути відчужена, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України).

Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться й нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано доказів, які мають підтвердити необхідність вжиття негайних заходів забезпечення позову, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про вжиття заходів для забезпечення позову, є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 151, 152, 153, 197, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову в поряду ст.. 151-152 ЦПК України

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 (пяти) днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4