Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про встановлення нікчемності заповіту за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7, Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про встановлення нікчемності заповіту, складеного ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_7 та посвідченого секретарем Мишковицької сільської ради 10 грудня 2011 року.

Зазначала, що заповіт є нікчемним, оскільки внаслідок вади зору ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не могла підписати його власноручно, між тим заповіт складено за відсутності свідків. Секретар Мишковицької сільської ради неправомірно посвідчила заповіт, оскільки заповідач перебувала на лікуванні у геріатричному відділенні районної лікарні, а тому заповіт мав посвідчуватися головним лікарем або його заступником. Крім того, у тексті заповіту невірно зазначено прізвище заповідача: замість «ОСОБА_8» зазначено «ОСОБА_8», що свідчить про те, що особу заповідача належним чином не встановлено. Довідка Мишковицької сільської ради про помилку у написанні прізвища спадкодавця не повинна братися до уваги, оскільки така довідка видана після смерті заповідача. При складенні заповіту була присутня ОСОБА_7, запис до Спадкового реєстру про заповіт внесено не у день його складення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 20 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_6 задоволено. Встановлено нікчемність заповіту від 10 грудня 2011 року, вчиненого ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_7, посвідченого 10 грудня 2011 року секретарем Мишковицької сільської ради. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 із 11листопада 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на лікуванні в геріатричному відділенні Тернопільського районного територіального медичного об'єднання з діагнозом IXC. Атеросклеротичний кардіосклероз. Хронічна серцево-судинна недостатність 3 ст. Ревматоїдний поліатрит, суглобово-вісцеральна форма. Проліферативно-склеротична стадія зі стійкою деформацією кистів рук та стоп. Функціональна недостатність 3 ст., обслуговувалась медичним персоналом лікарні.

10 грудня 2011 року секретарем Мишковицької сільської ради Фариною О.Б. посвідчено заповіт ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Адамівка Щорського району, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яким вона на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, ОСОБА_7 У заповіті зазначено, що заповідачу роз'яснено зміст ст. ст. 1241, 1254, ч. 2 ст. 1307 ЦК України. Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у сільській раді, а другий видається заповідачу. Заповідач текст заповіту прочитала вголос і власноручно підписала. Заповіт посвідчено о 17 год 05 хв. в геріатричному відділенні Тернопільської районної лікарні в с. Мишковичі. Заповіт підписаний заповідачем у присутності секретаря сільської ради, особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, зареєстровано в реєстрі за №125, державне мито не сплачувалось. Засвідчувальний напис підписано секретарем Мишковицької сільської ради Фариною О.Б. та скріплено печаткою Мишковицької сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та встановлюючи нікчемність вказаного заповіту, апеляційний суд виходив із того, що заповіт посвідчено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, про що свідчить сукупність порушень, а саме: невірно вказано прізвище заповідача у заповіті, відсутня її адреса проживання, час складання заповіту, причини складання заповіту за межами органу місцевого самоврядування, не зазначено свідків, які перебували в палаті під час складання заповіту, перебування ОСОБА_7 біля дверей палати, де складався заповіт, несвоєчасне внесення запису про заповіт до Спадкового реєстру.

Із висновками апеляційного суду погодитися не можна.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (недійсним в силу закону).

Форма заповіту передбачає складення його письмово із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (ст. 1247 ЦК України).

При свідках заповіт може бути посвідчений і на бажання заповідача (ч. 1 ст. 1253 ЦК України).

Наявність фізичної вади чи іншої хвороби у заповідача, яка перешкоджала б їй власноруч підписати заповіт та викликала б необхідність посвідчувати такий заповіт у присутності свідків, як і волевиявлення заповідача на підставі ч. 1 ст. 1253 ЦК України, не встановлено, тому висновки суду першої інстанції про те, що посвідчення заповіту ОСОБА_8 при свідках не потребувалося (тому у заповіті відсутні підписи свідків та інформація про їх особу), ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1252 ЦК України заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, а також особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та інвалідів, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з

медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров'я, а також начальником госпіталю, директором або головним лікарем будинку для осіб похилого віку та інвалідів.

Диспозитивний характер наведених норм свідчить про те, що за відсутності у населеному пункті нотаріуса й перебування заповідача у лікарні заповіт (крім секретного) може бути посвідчений як уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, так і головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем лікарні, із чого обґрунтовано виходив суд першої інстанції при вирішенні спору.

Заповіт ОСОБА_8 складений у письмовій формі, із зазначенням місця (в геріатричному відділенні Тернопільської районної лікарні в с. Мишковичі) і часу (17 год 05 хв) складення заповіту, дати й місця народження заповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1, с. Адамівка Щорського району, Дніпропетровської області) та підписаний особисто заповідачем. Вимоги п. 1.4. Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, та ст. 1247 ЦК України при посвідченні заповіту дотримано.

Особу заповідача встановлено за паспортом із зазначенням у заповіті реєстраційного номеру облікової картки платника податків, помилка у написанні прізвища заповідача (замість «ОСОБА_8» зазначено «ОСОБА_8»), пропуск строку для вчинення дії щодо внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру (16 грудня 2011 року) не можуть бути підставою нікчемності заповіту, оскільки особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про вільне волевиявлення заповідача та відповідність його волі розпорядження про призначення спадкоємцем за заповітом ОСОБА_7

Не зазначення причин складання заповіту за межами органу місцевого самоврядування також не може бути підставою нікчемності заповіту, оскільки в заповіті зазначається, що його вчинено у геріатричному відділенні Тернопільської районної лікарні в с. Мишковичі, а обставини перебування

заповідача у цій лікарні на лікуванні у період із 11 листопада 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 є встановленими та не оспорюються. Крім того, обставини, на які посилається позивач, не вплинули на волевиявлення заповідача.

Вимоги п. 1.4. Розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування лишезабороняють особі, на користь якої заповідається майно, підписувати його за заповідача. Таким чином, перебування ОСОБА_7 біля дверей палати, де підписувався заповіт, на його дійсність (згідно змісту Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування) не впливає.

Апеляційний суд скасував ухвалене згідно із законом рішення суду першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, тому відповідно до ст. 339 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 20 січня 2016 року скасувати, залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик