АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/116/2016 Головуючий в І інстанції: Кривов'яз А.П.
Доповідач: Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, правонаступником якої є ОСОБА_3, про зміну порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому просив змінити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, а саме: встановити спільний порядок користування сторонами усією квартирою, посилаючи на те, що йому та відповідачці на праві власності належить по 1/2 частині спірної квартири. Відповідачка ОСОБА_2 чинить йому перешкоди користуванні належною йому кімнатою.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року в задоволенні даного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка ОСОБА_2 померла, тому судом апеляційної інстанції було залучено до участі у справі її правонаступника ОСОБА_4 , представник якої проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зміну порядку користування квартирою, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позову.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що предметом спору є двокімнатна квартира АДРЕСА_1, Ѕ частину якої позивач ОСОБА_1 отримав у власність від ОСОБА_5 згідно договору дарування від 19.06.2008 року (а.с.39-40).

Інша Ѕ частина спірної квартири належить відповідачці ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, і її правонаступником є дочка ОСОБА_4

Як видно зі справи, спірне помешкання складається з двох кімнат площею по 14, 8 кв.м кожна, одна з яких є прохідною кімнатою з балконом (а.с. 68).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2006 року, що набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням було вселено ОСОБА_6, якій належала Ѕ частина спірної квартири відповідно до договору довічного утримання від 25.12.1997 р., до квартири АДРЕСА_1 та встановлено порядок користування спірною квартирою, відповідно до якого - ОСОБА_6 виділено у користування кімнату розміром 14,8кв.м., ОСОБА_2 виділено у користування іншу кімнату розміром 14.8кв.м. з балконом,тобто прохідну кімнату, місця загального користування залишено у спільному користуванні (а.с.35-37).

З матеріалів справи вбачається, що після набуття позивачем права власності на Ѕ частину вказаної квартири, між сторонами протягом тривалого часу виникають суперечки та непорозуміння з приводу користування, утримання та збереження спірної квартири, відповідачка ОСОБА_2 чинила перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою, не впускаючи його в спірне помешкання.

В 2008 р. ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за відповідачкою на всю квартиру з присудженням на його користь вартості Ѕ частини спірної квартири, вказуючи на те, що виділити в натурі частку із спільного майна є неможливим, а тому вважав необхідним отримати з відповідачки відповідну матеріальну компенсацію, яка відповідає вартості його частки.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 21.01.2009 р. в задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.31-32).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01 грудня 2010 р. було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1. Зобов»язано співласницю ОСОБА_2 і її співмешканців не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою, місцями загального користування та кімнатою 14,8 кв.м без балкону. Зобов'язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вказаної квартири (а.с.27-29).

Зазначене рішення суду було роз'яснено ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26.10.2011р.: виходячи із засад непорушності права власності, з урахуванням того, що кімната площею 14, 8 кв.м з балконом в спірній квартирі, в якій мешкають ОСОБА_2 та її співмешканці, є прохідною в кімнату 14,8 кв.м, яку судом визначено ОСОБА_1, то державний виконавець не має права в примусовому порядку відчиняти кімнату з балконом, в якій мешкають ОСОБА_2 та її співмешканці, без згоди співвласника та користувачів вказаної кімнати 14,8 кв.м з балконом, лише за добровільною згодою останніх (а.с. 25-26).

В 2013 р. ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 та Інспекції з державно архітектурно-будівельного контролю про зобов'язання Інспекції надати дозвіл на перепланування кімнати та дозвіл на побудову окремого входу у кімнату розміром 14, 8 кв.м. У зв'язку із закриттям судом позовної заяви в частині вимог щодо Інспекції з державно архітектурно-будівельного контролю, ОСОБА_1 було уточнено позовні вимоги, в яких позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 надати дозвіл на перепланування квартири шляхом створення окремого входу за рахунок кімнати відповідачки та не чинити перешкоди у переплануванні кімнати 14, 8 кв.м з балконом.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 02 вересня 2013 р., яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

10 листопада 2014 р. Святошинським районним судом м.Києва було також постановлено рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та отримання від ОСОБА_2 грошової компенсації, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.12-14).

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності

інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що більше восьми років позивач позбавлений можливості користуватися належною йому на праві приватної власності часткою в спірній квартирі, не порушуючи прав відповідачки.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність захисту права власності позивача,не порушуючи прав відповідачки, шляхом зміни порядку користування квартирою та встановлення спільного користування співвласниками всією квартирою.

Встановлення порядку користування спірною квартирою рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 02 жовтня 2006 року, що набрало законної сили, між бувшими співвласниками квартири ОСОБА_6 до ОСОБА_2 не може бути підставою для відмови у зміні вказаного порядку користування квартирою, оскільки діючий порядок порушує право власності позивача.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Змінити порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Встановити спільний порядок використання усієї квартири АДРЕСА_1 співвласниками: ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: