Ухвала

іменем україни

03 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., КадєтовоїО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дій незаконними, стягнення боргу та моральних збитків,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання дій незаконними, стягнення боргу та моральних збитків.

Посилався на те, що 6 жовтня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір банківського вкладу «Лояльний» НОМЕР_2 у сумі 10 000 грн, строком до 5 листопада 2014 року з можливістю пролонгації на 2 аналогічних періоди та 5 січня 2015 року закінчився останній період пролонгації. 5 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути депозитні кошти з нарахованими процентами в розмірі 10 312 грн 63 коп. Разом з тим, позивачу кошти повернуті не були та було запропоновано написати відповідну заяву про видачу вкладу для її подальшого розгляду головним офісом відповідача, оскільки денний ліміт видачі коштів відділенням відповідача до якого звернувся позивач складає 300 грн. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання згідно умов договору не виконав, просив стягнути з відповідача на його користь кошти за договором банківського вкладу «Лояльний» № 002-18202- 061914 у розмірі 10 869 грн 80 коп. Також 20 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Найкраща пропозиція» № 001-18202-061914 у сумі 10 000 грн строком до 18 січня 2015 року. Оскільки відповідач не виконує зобов'язання по договору банківського вкладу «Лояльний» НОМЕР_2, то позивач вважає, що відповідач і по договору банківського вкладу «Найкраща пропозиція» НОМЕР_2 свої зобов'язання виконувати не буде, а тому просив стягнути з відповідача на його користь кошти за договором банківського вкладу «Найкраща пропозиція» НОМЕР_2 у розмірі 10 625 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання дій незаконними, стягнення боргу та моральних збитків залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що оскільки банк віднесено до категорії неплатоспроможних, тому нарахування інфляційних витрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу НОМЕР_2 «Лояльний» та договором банківського вкладу НОМЕР_2 «Найкраща пропозиція» неможливе та буде суперечити ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини та є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що така відповідальність відповідача за невиконання зобов'язань не передбачена.

Судом встановлено, що 6 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладеного договір банківського вкладу НОМЕР_2 «Лояльний» на суму 10 000 грн строком до 5 листопада 2014 року під 21 процентів річних з можливістю автоматичного продовження дії договору на той же строк на тих же самих умовах, проте загальний термін продовження дії договору не може складати більше 2 періодів.

20 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу НОМЕР_2 «Найкраща пропозиція» на суму 10 000 грн строком до 18 січня 2015 року під 13 процентів річних.

Відповідачем на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 було зараховано 21 114 грн 28 коп та 19 червня 2015 року ОСОБА_4 через банк-агент Укргазбанк отримав дані кошти.

У зв'язку з виконанням відповідачем умов договору банківського вкладу НОМЕР_2 «Лояльний» та договору банківського вкладу НОМЕР_2 «Найкраща пропозиція» зобов'язання відповідача за даними договорами припинилися.

2 березня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

3 березня 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Зокрема, згідно п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

З 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку.

Отже, введення у банку тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, № 6-1123цс16 від 13 червня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у вказаній статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Статті 1058-1065 ЦК України, які регулюють права та обов'язки сторін за договором банківського вкладу, не передбачають права на відшкодування моральної шкоди.

Умови укладених сторонами договорів банківського вкладу також не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України)відмовляючи у позові до банку, дійшли обґрунтованих висновків про те, що обставини запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та початку процедури виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку унеможливлюють стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» судами застосовано правильно. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що не передбачена відповідальність відповідача за невиконання зобов'язань.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дій незаконними, стягнення боргу та моральних збитків, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова