Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4112/15-ц
Провадження № 2/553/148/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.12.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді Крючко Н.І.,

при секретарі Босяк К.О.,

за участі позивачки ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

співвідповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватні нотаріуси Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,Третя Полтавська держана нотаріальна контора, Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавського міського управління юстиції про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог : Приватні нотаріуси Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 17 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено було без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків.

Згідно ухвали суду від 03 грудня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі, шляхом витребування інформації з ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризтор», та Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції.

Так, 26 лютого 2016 року позивачкою ОСОБА_1 було подано до суду уточненому позовну заяву на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків з врахуванням витребуваної інформації згідно ухвали суду від 03 лютого 2016 року, в якій остання просила визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння № 29А у м. Полтава по Першому Проспекту у м. Полтава.

29 лютого 2016 року у справі відкрито провадження.

14 березня 2016 року заяву ОСОБА_1 про витребування доказів по справі задоволено, шляхом витребування з Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавського міського управління юстиції .

Згідно ухвали суду від 14 березня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача по справі ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 20 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено, витребувано докази по справі, шляхом витребування з Полтавського обласного державного нотаріального архіву інформації .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання 23 грудня 2016 року не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день та час слухання справи.

Позивачкою ОСОБА_1 надано 23.12.2016 року, в судове засідання заяву, про те, що остання не заперечує щодо проведення судового розгляду справи у відсутність її представника.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2, співвідповідач ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватні нотаріуси Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Завідувач Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7, представник Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» та відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавського міського управління юстиції проти уточнених позовних вимог заперечували, посилаючись на їх безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення сторін та учасників судового процесу по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 171981 від 04 жовтня 2010 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, помер 03 жовтня 2010 року ОСОБА_8, про що здійснено актовий запис № 2591 (т.1 а.с.5).

В ході судового розгляду справи та в обгрунтування позовних вимог позивачкою ОСОБА_1 вказувалось про те, що вона проживала з померлим ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу. За життя ОСОБА_8 склав заповіт, у якому розпорядився про те, що все належне йому майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, та все те, на що він матиме право за законом, заповідав позивачці ОСОБА_1.

Так, законодавцем визначено, що спадкове право можна вважати інститутом цивільного права України, оскільки воно має всі його ознаки, а саме - це система пов'язаних між собою цивільно-правових норм, що регулюють певну групу однорідних суспільних відносин (встановлюють порядок переходу прав та обов'язків померлої особи за правом спадкування).

На законодавчому рівні питання спадкування урегульоване Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) (Книга шоста), також Законом України "Про нотаріат" , крім того, у судовій практиці застосовується постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" та іншими нормативно-правовими актами.

Законодавцем дано визначення поняттю спадкування, яким визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - стаття 1216 ЦК України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, мається заповіт складений ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, про те, що на випадок його смерті зроблено таке розпорядження на все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та все те, на що він матиме право за законом, заповідав ОСОБА_1, даний заповіт було посвідчено Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ( т.1 а.с.14).

При цьому, судом встановлено, що після померлого ОСОБА_8, 22 грудня 2010 року, заведено спадкову справу за № 50512852 Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, що підтверджується витягом з Спадкового реєстру ( т.1 а.с.7).

Судом встановлено, що підставою для звернення позивачки з позовом стала відмова Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_8, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на 1/2 частину житлового будинок, що у м. Полтава по 1-му Проспекту, 29а.

Поряд з цим, в даній постанові вказано, що згідно відповіді ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», наданої на лист нотаріуса, що за даними реєстрових книг ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за гр. ОСОБА_8 реєстрація права власності по Проспекту 1, буд. № 29а в м. Полтаві, не проводилась ( т.1 а.с.9).

Статтею 316 ЦК України визначено поняття права власності, де вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

При цьому, положенням ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, правовстановлюючим документом може вважатися документ (сукупність документів), який на підставі законодавства і нормативних актів, що діяли в період цього складання, безперечно підтверджує право зазначеної в ньому особи на зазначений обєкт нерухомості і при цьому не вимагає для встановлення зафіксованого в ньому права будь-яких інших документів.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про припинення шлюбу № 23731 від 09 липня 1968 року, виданого Полтавським міським бюро РАЦС, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 розірвано, про що здійснено актовий запис № 415 ( т. 1 а.с.107).

Так, згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числа кімнат від однієї до пяти від 23 квітня 1968 року, виданого відділом комунального господарства виконкому Полтавської міської Ради депутатів трудящих та на підставі, згідно рішення виконкому Ленінської райміської ради депутатів трудящих № 68 від 19 березня 1968 року, надано ОСОБА_9, «забудовнику» на праві безстрокового користування - земельну ділянку № 29А по вул. 1-й Проспект, загальною площею 370,00 кв.м. ( т.1 а.с.111-112).

При цьому, судом встановлено та було підтверджено в судовому засідання оглянутою спадковою справою, заведеною Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою м. Полтави після померлої ОСОБА_10, яка доводилась матірю відповідачці ОСОБА_2, спадкове майно у вигляді 7/20 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель належали померлій ОСОБА_10 на підставі договору дарування, посвідченого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою 07.10.1974 року за № 3519, зареєстрованого в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації 29.03.1998 року в книзі № 85 за №11505 ( т.1 а.с.112-113).

Згідно договору дарування від 07.10.1974 року, укладеного між ОСОБА_2 (до розірвання шлюбу ОСОБА_6) та ОСОБА_10, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_10 прийняла у дар 7/20 частин житлового будинку з відповідними господарськими побудовами, що у м. Полтава по вул. 1-й Проспект, 29 «а» та в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 34,70 кв.м., та надвірних побудов ( т.1 а.с.122).

При цьому, правовстановчий документ дублікат свідоцтва про право на спадщину є зареєстрованим у встановленому законом порядку, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію прав, виданого Приватним підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 21.12.2012 року, де 7/20 частин зареєстровані на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2, на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою ( т.1 а.с.114).

Згідно відповіді ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 397 від 25.01.2016 року, вказано, що право власності на обєкт нерухомого майна, що знаходиться у м. Полтава по вул. Перший Проспект, 29а, належить:

-ОСОБА_2 на підставі Дублікату № 1-1097 від 01.12.2012 року Свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою від 22.03.2012 року за № 1-228, у розмірі 7/20 частини;

-ОСОБА_9 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого 1-ю Полтавською державною нотаріальною конторою від 24.04.1968 року за № 1-2832. Акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Полтавської міської ради від 27.10.1971 року за № 526, у розмірі 13/20 частини ( т.1 а.с.58).

При цьому, дана інформація була підтверджена представником ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судовому засіданні, шляхом надання пояснень та огляду в судовому засіданні оригіналу інвентарної справи.

Так, в ході судового розгляду справи стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на спростування встановлених вище правовстановчих документів та не було зазначено фактів, які породжували відповідні процесуальні наслідки.

Так, законодавцем визначено, що найважливішою ознакою юридичного факту є його здатність породжувати правові наслідки. Складність установлення звязку юридичного факту з його правовими наслідками зумовлюється тим, що правом урегульовані фактичні обставини різного характеру, як по-різному повязані з правовими наслідками.

Більше того, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що стороною позивача у встановленому законом порядку не оскаржувались правовстановчі документи на спірне домоволодіння.

Так, судом беззаперечно встановлено та було підтверджено в судовому засіданні державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про те, що після смерті ОСОБА_10, третьою Полтавською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 52123059, від 07.12.2011 року ( т.1 а.с.162).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.03.2012 року, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою, зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину № 52574848 від 22.03.2012 року після померлої ОСОБА_10, яку успадкувала спадкоємець І-ї черги ОСОБА_2 ( т. 1. а.с.165-166).

Таким чином, належним та єдиним власником спірного майна є відповідачка ОСОБА_2, як єдиний спадкоємець після померлої ОСОБА_10.

Твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що померлому ОСОБА_8 належала ? частина спірного житлового будинку на підставі вчинення дій ОСОБА_10 на відчуження спірного майна є по своєї природі неспроможними та безпідставними.

Слід вказати, що в ході судового розгляду справи судом вживалося ряд заходів шляхом винесення ухвал про забезпечення доказів з метою забезпечення надання стороною позивача доказів на предмет реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя.

Більше того, дані фактичні обставини справи підтверджуються відповіддю № 1048 від 04.05.2012 року з Полтавського обласного державного нотаріального архіву, про те, що договорів купівлі продажу, дарування щодо відчуження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_8 майна, що знаходиться у м. Полтава по вул.. 1-й Проспект, 29А, за період з 01.01.1965 року по 24.12.1985 року не знайдено. Перевірка проведена згідно архівних даних Третьої Полтавської державної нотаріальної контори за період з 1965 року по 1985 рік, включно (справа № 1616/917/2012, провадження ( 2/1616/591/2012) головуюча суддя Парахіна Є.В.).

При цьому, згідно рішення Ленінської районної у м. Полтаві ради від 05.03.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості), дозволено ОСОБА_2 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) по 1-й Проспект, 29-а, площею 431 кв.м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим планом, виготовленим ПП «Геодезична практика».

Визначено, що право власності або користування (оренди) на земельну ділянку оформити окремим рішенням сесії районної ради ( т.1 а.с.115).

Як вбачається з договору довічного утримання від 21 вересня 2015 року, укладеного ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_11, за цим договором відчужував - ОСОБА_2 передає у власність набувача ОСОБА_3 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у м. Полтаві по вул. 1-й Проспект, 29а, а набувач зобовязується надати відчужувачеві довічне матеріальне забезпечення, а також види догляду вказані у п. 2.2 даного договору ( т.1 а.с.66-69, 70-73).

Таким чином, наведені вище обставини та факти, свідчать про те, що єдиним та законним власником спірного будинку у м. Полтава по вул. 1-й Проспект, 29А є відповідчка ОСОБА_2.

Так, положенням ст. 31 ЦПК України визначено, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Дана стаття визначає правила допустимості доказів, які визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Правила допустимості доказів установлені задля обєктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися задля досягнення легітимної мети, а також ураховуючи те, що про осудність судового рішення, яке було ухвалено з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Поряд з цим, законодавцем в даній нормі статті визначено поняття допустимості доказів, де визначено, що допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Недопустимими є докази: а) одержані з порушенням порядку встановленого законом; б) які походять з інших засобів доказування, ніж ті, що визначені законом для підтвердження певних обставин.

Так, в ході судового розгляду справи стороною позивача не було надано будь-якихналежних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, які підтверджуються в сукупності поясненнями сторін та учасників судового процесу по справі та витребовуваною інформацією.

Таким чином, з аналізу норм, які регулюють спірні правовідносини та встановлених судом обставин, позовні вимоги ОСОБА_12 є по своїй природі безпідставними та недоведеними, і такими, що базуються на припущеннях та домислах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 392,1216, 1218, ЦК України, ст.ст. 10,11, 30 60, 61, 213-215, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватні нотаріуси Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Третя Полтавська держана нотаріальна контора, Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавського міського управління юстиції про визнання права власності на спадкове майно відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_13