АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Грош Марії Петрівни в інтересах Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця про стягнення не донарахованої та невиплаченої стипендії,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_5 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця про стягнення не донарахованої та невиплаченої стипендії.

Суд стягнув з Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на користь ОСОБА_5 не донарахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2012 року по листопад 2015 року включно у розмірі 24 756 грн. 64 коп.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, Національний медичний університет імені О.О. Богомольця через свого представника, Грош М.П., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.110-115).

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином (а.с.134). Суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_5 з 1 вересня 2012 року навчається у Державному вищому навчальному закладі "Національний медичний університет імені О.О. Богомольця" на медичному факультеті, за спеціальністю "Лікувальна справа" на денній формі навчання (а.с.6).

Відповідно до довідок про доходи Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, виданих ОСОБА_5 в період з вересня 2012 року по січень 2013 року позивачу була нарахована та виплачена стипендія у щомісячному розмірі 730 грн., в лютому-березні 2013 року - стипендія не нараховувалась згідно постанови КМУ № 882 від 12.07.2004 р., в квітні 2013 року - 3441 грн., в травні-червні 2013 року - по 1147 грн., в липні-серпні 2013 року - стипендія не нараховувалась згідно постанови КМУ № 882 від 12.07.2004 р., у вересні - 2013 року - 0,00 грн., в жовтні 2013 року - стипендія не нараховувалась згідно постанови КМУ № 882 від 12.07.2004 р., в листопаді 2013 року - 3441 грн., в грудні 2013 року - січні 2014 року - по 1 218 грн., в лютому-червні 2014 р - стипендія не нараховувалась згідно постанови КМУ № 882 від 12.07.2004 р., в липні-серпні 2014 року - по 804 грн. 46 коп., у вересні-жовтні 2014 року - по 816 грн. 14 коп., листопаді 2014 року - 846 грн. 07 коп., грудні 2014 року - 866 грн. 51 коп., січні 2015 року - 882 грн. 57 коп., лютому 2015 року - 916 грн. 88 коп., в березні 2015 року-січні 2016 року - стипендія не нараховувалась згідно постанови КМУ № 882 від 12.07.2004 р., в лютому-квітні 2016 року - по 825 грн. (а.с.89-96).

Позивач є сином ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 22 серпня 1995 року Українською міською радою м. Селидове Донецької області (а.с.34), який згідно довідки відокремленого підрозділу шахта "Україна" Державного підприємства "Селидіввігулля" № 5-1631 від 6 листопада 2015 року має підземний стаж робіт з повним робочим днем - 22 роки 5 місяців 22 дні, підземний стаж роботи з повним робочим днем у вугільній промисловості - 28 років 4 місяці 18 днів (а.с.35), що також підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_6 (а.с.71-80).

За заявами позивача про призначення йому соціальної стипендії (а.с.64) в розмірі прожиткового мінімуму, як дитині шахтаря, ректором Університету було видано відповідні Накази № 589/л-1 та № 2486/л-1 від 8 жовтня 2013 року згідно з якими наказано нараховувати та виплачувати позивачу соціальну стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб з 1 лютого 2013 року до кінця поточного семестру (а.с.97) та з 1 вересня 2013 року до кінця поточного семестру (а.с.98) відповідно, на підставі яких позивачу у період з лютого 2013 року по червень 2013 року та з вересня по грудень 2013 року нараховувалась та виплачувалась стипендія в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних громадян на відповідний період.

Однак, з урахуванням встановленого законодавством України розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2012 - 2015 роках, позивачу за період з вересня 2012 року по листопад 2015 року включно була не донарахована та не виплачена стипендія на загальну суму 24 756 грн. 64 коп.

За встановлених обставин суд першої інстанції, з урахуванням положень Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI, який має вищу юридичну силу в частині визначення розміру стипендії, ніж Порядок призначення і виплати стипендій, затверджений постановою КМУ від 12.07.2004 року №882, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 24 756 грн. 64 коп. не нарахованої та не виплаченої стипендії.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та невірно застосовані до спірних правовідносин положення чинного законодавства України в частині забезпечення студентів стипендіями, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків районного суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить.

Посилання апеляційної скарги на те, що районним судом не враховано відсутність відповідного бюджетного призначення на виконання вимог ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" в Законах України "Про державний бюджет на 2013-2015 роки" а також відсутність Порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України стосовно такого виду стипендій, відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

Як зазначив Європейський суд у рішенні у справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року, поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1 (пар.22 цього рішення). Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (пар.26 цього рішення).

У даному конкретному випадку, виходячи з положень ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", позивач мав право розраховувати на гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

З огляду на цю обставину у контексті прецедентної практики Європейського суду з прав людини, висновок районного суду, що посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань не можуть бути прийняті судом у якості підстав для відмови в позові, є правильним.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Грош Марії Петрівни в інтересах Національного медичного університету імені О.О. Богомольця відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома