Справа № 310/7122/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в якому зазначила, що 16.09.2011 року між нею та відповідачем укладено договір про поділ майна подружжя, який посвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якого кожен з них набув право власності на 1/2 частину квартири №45 у м. Бердянську по вул. Енгельса,42 / вул. Червона,79. 14.10.2011 року відповідач подарував належну йому 1/2 частину зазначеної квартири їх дітям: ОСОБА_4 - 1/4 частку; ОСОБА_3 - 1/4 частку. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 26.03.2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. У спірному житловому приміщенні відповідач зареєстрований, але не проживає з 2004 року, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймає. Реєстрація ОСОБА_2 у квартирі перешкоджає їй в отриманні субсидії та в подальшому буде утруднити реалізацію її права щодо розпорядження майном. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №45 по вул. Привокзальній (стара назва вул. Енгельса),42/79 у м. Бердянську Запорізької області.

У судове засідання позивач, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, про слухання справи повідомлений належним чином.

Зясувавши всі обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

16.09.2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договорі про поділ майна подружжя. За умовами цього договору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності по 1/2 частці на квартиру АДРЕСА_1 / вул. Червоній,79 в м. Бердянську (а.с.7).

Згідно копії рішення Бердянського міськрайонного суду від 26.03.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 15.05.1985 року, який зазначеним рішенням розірвано (а.с.14).

Згідно договорів дарування від 14.10.2011 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 / вул. Червоній,79 в м. Бердянську кожному (а.с.10-11).

Право власності зареєстровано за новими власниками у Державному реєстрі речових прав не нерухоме майно (а.с.12,13).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання / перебування особи, із зазначенням адреси житла / місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно копії довідки КП «Житлосервіс-2А», повідомлення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 20.10.2016 року ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,20).

Судом встановлено, що відповідачу належала на праві власності 1/2 частина спірної квартири і згідно пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідач проживав в ній як член сімї позивача до 2004 року.

Поясненнями зазначених свідків також знайшов своє підтвердження факт порушення прав ОСОБА_1, які передбачені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні нею цих прав.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає однією сімєю з позивачем у спірному житловому приміщенні після його відчуження, але залишається зареєстрованим в ньому, чим робить перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні прав власника, тому це право підлягає захисту.

Враховуючи, що главою 6 ЖК УРСР та ЦК України не врегульовано питання про правові наслідки непроживання в житловому приміщенні без поважних причин особи, яка не є членом сімї власника житлового приміщення, тому суд вважає можливим до спірних правовідносин застосувати ст. 405 ЦК України як закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону) на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України.

Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 (стара назва вул. Енгельса),42/79 у м. Бердянську, тому його слід визнати таким, що втратив право цим приміщенням користуватися.

Керуючись ст. ст. 8 ч.8, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15,16,383, 386, 391,405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №45 по вул. Привокзальній (стара назва вул. Енгельса),42/79 у м. Бердянську Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя