АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Волошиної В.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Житлово-будівельного кооперативу «Темп-15» та ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Темп-15» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/11206/2016
Головуючий у суді першої інстанції:Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за спожиті житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 3 230грн. 08коп., 3 % річних в розмірі 48грн. 31коп., інфляційні втрати у сумі 946грн. 41коп. та пеню 215грн. 26коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідач є членом кооперативу з 4 листопада 1981 року, проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва, користується послугами з утримання будинку та прибудинкової території та всіма комунальними послугами, що надаються членам кооперативу зазначеного будинку, однак станом на 1 травня 2015 року має заборгованість у сумі 3 230грн. 08коп., яка складається з вартості спожитих і несплачених послуг з централізованого опалення; гарячого водопостачання за період з 1 жовтня 2014 року по 1 травня 2015 року та часткової заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території за квітень 2015 року.

Позивач посилався на те, що 1 червня 2001р. уклав з ПАТ «Київенерго» договір на постачання теплової енергії, який діяв до 1 травня 2015р., а тому саме позивачу відповідач повинна була сплачувати за централізоване опалення та гаряче водопостачання, проте, відповідач відмовляється вносити дану оплату.

Також позивач зазначав, що рішенням спільних зборів уповноважених та правління ЖБК від 19 листопада 2014р. встановлений тариф на утримання будинку у розмірі 3,12грн. за 1 кв.м. жилої площі, однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує.

Рішенням суду від 24 червня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Темп-15» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 2 710грн. 39коп., за постачання гарячої води в розмірі 401грн. 60коп. В іншій частині позову відмовлено та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ЖБК «Темп-15» просить рішення суду скасувати в частині неврахування положень ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача борг за спожиті

- 2 -

житлово-комунальні послуги у сумі 3 230грн. 08коп., 3 % річних у сумі 56грн. 28коп., інфляційні втрати у розмірі 1 527грн. 27коп., плату за утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 209грн., а всього 5 023грн. 53коп.

Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку наданим доказам, безпідставне не застосування судом норм ст. 625 ЦК України, так як відповідач не виконала свої зобов'язання по оплаті за надані комунальні послуги, а договір про надання відповідачу зазначених послуг ПАТ «Київенерго» був укладений ОСОБА_1 лише 29 травня 2015 року, тому до укладення окремих договорів з мешканцями будинку АДРЕСА_1 та розмежування відповідальності з ЖБК «Темп-15», діяли умови договору, укладеного між ПАТ «Київенерго» та ЖБК «Темп-15», і споживачем послуг з постачання теплової енергії до 1 травня 2015 року був кооператив, а тому розрахунки з мешканцями будинку повинні відбуватись за даний період відповідно до умов вказаного договору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач посилається на неврахування судом тієї обставини, що ЖБК не є господарюючим об'єктом у сфері житлово-комунальних послуг, не надавав послуги з опалення та постачання гарячої води, тому не може отримувати за них оплату, а вона проводила оплату на рахунок ПАТ «Київенерго», який надавав ці послуги, що підтверджується відповідними квитанціями.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, які підтримали апеляційну скаргу позивача та заперечували проти апеляційної скарги відповідача, пояснення відповідача та її представника, які підтримали апеляційну скаргу відповідача та заперечували проти апеляційної скарги позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, який належить ЖБК «Темп-15», та є членом кооперативу.

1 червня 2001р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (постачальник) та ЖБК «Темп-15» (споживач) укладений договір № 8021010 на постачання теплової енергії у гарячій воді, за яким постачальник зобов'язався виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у договорі.

Пунктом 2.3.5. договору споживач взяв на себе зобов'язання забезпечувати своєчасне надходження коштів на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру КМДА від мешканців за спожиту енергію; прийняття всіх заходів (в т.ч. примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України.

19 листопада 2014р. на спільних зборах уповноважених та правління ЖБК «Темп-15» прийнято рішення про затвердження тарифу для оплати за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3,12грн. за 1кв.м., що оформлено протоколом № 3.

З наданого позивачем розрахунку боргу відповідача вбачається, що відповідачем у квітні 2015р. не у повному обсязі внесено оплату за утримання будинку та прибудинкової території, а також з жовтня 2014р. по квітень 2015р. не вносилися платежі на оплату за опалення та гаряче водопостачання.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що послуги з опалення та гарячого водопостачання до 1 травня 2015р. надавалися ПАТ «Київенерго» мешканцям будинку АДРЕСА_1 через ЖБК «Темп-15», тому несплата відповідачем грошових коштів за отриманні через позивача послуги є неправомірним.

- 3 -

Також суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано належного розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважав рішення зборів ЖБК про визначення тарифу на утримання будинку та прибудинкової території таким, що не відповідає Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України, не містить інформації про перелік послуг, їх вартість, структуру тарифу, а тому не береться судом до уваги.

Проте, повністю погодитися з таким рішення суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Частиною 1 статті 8 вказаного закону визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

У пункті 15 розділу III Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, який затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР 30 квітня 1985р. № 186, з подальшими змінами, зазначено, що Житлово-будівельний кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому жилого будинку (будинків) та утримання придомової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності.

Згідно пункту 22 Примірного статуту кошти житлово-будівельного кооперативу складаються, зокрема, з внесків на експлуатацію жилого будинку (будинків) і утримання придомової території.

ЖБК «Темп-15» створений у листопаді 1980р. та зареєстрований відділом по керівництву організацією та діяльності житлово-будівельними кооперативами Київського міськвиконкому 21 листопада 1980р. Статут кооперативу зареєстрований Голосіївською районною державною у м. Києві адміністрацією 16 березня 2000р. та містить аналогічні положення, які зазначені у примірному статуті (пункт 15 статуту ЖБК «Темп-15»).

Пунктами 24 та 25 статуту ЖБК «Темп-15» визначено, що внески на проведення капітального ремонту жилого будинку стягуються з членів житлово-будівельного кооперативу. Виходячи з балансової вартості квартир, у розмірах, встановлених чинним законодавством, а внески на експлуатацію жилого будинку та утримання прибудинкової території - в розмірах, необхідних для покриття фактичних витрат на ці потреби, виходячи з площі займаємих квартир.

Пунктом 49 статуту ЖБК «Темп-15» визначені повноваження загальних зборів ЖБК, зокрема, збори встановлюють строк внесення внесків на капітальний ремонт жилого будинку, внесків на капітальний ремонт жилого будинку та утримання території біля будинку, платню за комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання,

- 4 -

укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Разом з цим, ні вказаним законом, ні іншими нормами матеріального права не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів, визначених загальними зборами членів ЖБК

Проте, ЖБК не є виконавцем послуг, тому тарифи на утримання будинку та прибудинкової території не повинен узгоджувати з органами місцевого самоврядування, вони повинні визначати рішенням загальних зборів членів кооперативу.

ЖБК самостійно, власними силами або із залученням на договірній основі інших юридичних та фізичних осіб, забезпечує утримання будинку та прибудинкової території, а відтак самостійно визначає розмір платежів на утримання будинку та прибудинкової території, виходячи з розміру витрат, передбачених кошторисом об'єднання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що саме до компетенції загальних зборів членів ЖБК віднесено визначення розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

Рішення спільних зборів уповноважених та правління ЖБК «Темп-15», яке оформлено протоколом № 3 від 19 листопада 2014р., про визначення розміру внеску (тарифу) за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3,12грн. за 1кв.м. не було оскаржено членами кооперативу у встановленому законом порядку і матеріали справи не містять інформації про визнання такого рішення незаконним, а відтак, суд першої інстанції не мав правових підстав не приймати до уваги вказане рішення та вважати його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Під час судового розгляду відповідач не заперечувала, що у квітні 2015р. нею витрати за утримання будинку та прибудинкової території оплачені не у розмірі, визначеному рішенням загальних зборів ЖБК, а відтак, колегія суддів вважає, що заборгованість у розмірі 118грн. 09коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до договору № 8021010, укладеного 1 червня 2001р. між АЕК «Київенерго» та ЖБК «Темп-15», постачальник надавав послуги з постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання кооперативу, а не кожному мешканцю будинку окремо.

Вказане також підтверджується листами ПАТ «Київенерго» у особі районних теплових

- 5 -

мереж «Голосієво», згідно яких ПАТ «Київенерго» тільки з 1 травня 2015р. є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для мешканців будинку АДРЕСА_1, а прямі договори з мешканцями будинку почали укладатися з 1 травня 2015р.

Договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Київенерго» на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладений 29 травня 2015р.

Колегія суддів вважає, що посилання відповідача на те, що договір, укладений з ПАТ «Київенерго», набрав чинності для сторін з 1 липня 2014р., про що зазначено у договорі і ґрунтується на ч. 3 ст. 631 ЦК України, за якою сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення.

Також матеріали справи не містять доказів, що правовідносини між відповідачем та ПАТ «Київенерго» стосовно надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виникли з 1 липня 2014р., так як до 1 травня 2015р. такі послуги надавалися мешканцям будинку через ЖБК «Темп-15».

Крім того, відповідач не проводила оплату вищезазначених послуг безпосередньо на рахунок ПАТ «Київенерго» з 1 липня 2014р., а почала проводити таку оплату тільки з жовтня 2014р., що також не узгоджується з посиланнями відповідача.

З наданої суду першої інстанції довідки ПАТ «Київенерго» в особі району теплових мереж «Голосієво» від 1 квітня 2016р. вбачається, що виконавець послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води вважає, що правовідносини з відповідачем у нього виникли на підставі договору, який укладено 29 травня 2015р., з 1 травня 2015р.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання за період з жовтня 2014р. по 1 травня 2015р. у сумі 2 710,39грн. та 401,60грн. відповідно.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не є виконавцем послуг з теплопостачання, а відтак не має законних підстав для отримання оплати за надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом не як виконавець вказаних послуг, а як споживач цих послуг відповідно до договору, укладеного з АЕК «Київенерго» 1 червня 2001р., за яким він зобов'язаний забезпечувати своєчасне надходження коштів на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру КМДА від мешканців за спожиту енергію; прийняття всіх заходів (в т.ч. примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України.

Вказані обставини також підтверджені рішенням Господарського суду м. Києва від 28 січня 2016р., яким з ЖБК «Темп-15» стягнуто заборгованість за договором № 8021010.

Посилання відповідача на те, що вона на виконання вимог Законів України «Про теплопостачання» та «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким були внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з жовтня 2014р. оплачувала послуги за надання теплової енергії безпосередньо на рахунки із спеціальним режимом використання ПАТ «Київенерго», на думку колегії суддів, не звільняє її від обов'язків сплатити за отримані через ЖБК «Темп-15» послуги опалення та гарячого водопостачання, так як вказана заборгованість була стягнута з кооперативу рішенням суду ПАТ «Київенерго».

При цьому, колегія суддів враховує, що вищезазначені норми матеріального права не зобов'язували відповідача до укладення договору із виконавцем послуг з постачання теплової

- 6 -

енергії проводити оплату за отриману теплову енергію, вказана плата була проведена на власний розсуд відповідача, без врахування тієї обставини, що продовжував діяти договір, який був укладений із ЖБК «Темп-15» постачальником цих послуг і послуги надавалися ПАТ «Київенерго» мешканцям будинку, у тому числі і відповідачу, відповідно до укладеного з кооперативом договору і тільки з 1 травня 2015р. ПАТ «Київенерго» набуло статусу виконавця цих послуг для мешканців будинку АДРЕСА_1, що також підтверджується листом Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» від 3 червня 2016р.

Крім того, відповідачем суду не було надано доказів у підтвердження тієї обставини, що при визначені заборгованості, які була стягнута ПАТ «Київенерго» з ЖБК «Темп-15» за рішенням Господарського суду м. Києва від 28 січня 2016р. за постачання теплової енергії для потреб опалення в період опалювального сезону та гарячого водопостачання, були враховані сплачені відповідачем на рахунок ПАТ «Київенерго» суми за вказані послуги.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції вказаних норм матеріального права не врахував та не надав належної оцінки розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, які були надані суду позивачем.

Оплата житлово-комунальних послуг проводиться щомісячними платежами, тому інфляційні втрати та три відсотка річних повинні обраховуватися, виходячи із суми заборгованості за кожний місяць окремо.

Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості.

Три відсотки річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3% х кількість днів прострочення платежу : 365 : 100.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 1 жовтня 2014р. та 1 травня 2015р.:

- жовтень 2014р.: 102,75грн. - житлово-комунальні послуги (далі послуги); 45,21грн. - інфляційні втрати (далі інфляція); 1,37 - 3% річних;

- листопад 2014р.: 473,33грн. - послуги; 195,22грн. - інфляція; 5,14грн.- 3% річних;

- грудень 2014р.: 667,52грн. - послуги; 246,97грн. - інфляція; 5,54грн. - 3% річних;

- січень 2015р.: 566,87грн. - послуги; 187,07грн. - інфляція; 3,26грн. - 3% річних;

- лютий 2015р.: 516,55грн. - послуги; 134,30грн. - інфляція; 1,78грн. - 3% річних;

- березень 2015р.: 523,13грн. - послуги; 73,24грн. - інфляція; 0,47грн. - 3% річних;

- квітень 2015р.: 379грн. 93коп. - послуги.

Отже, за період з жовтня 2014р. по 1 травня 2015р. з відповідача на користь позивача

- 7 -

підлягає стягненню 3 230грн. 08коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 882грн. 02коп. інфляційних втрат та 17грн. 56коп. три відсотка річних.

Доводи апеляційної скарги позивача не містять обґрунтування незаконності рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, тому відповідно до ст. 303 ЦПК України відсутні підстави для його перегляду у апеляційному порядку.

Судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів скасовує рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, з врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, за подачу позову до суду першої інстанції у сумі 855грн. 52коп. та за подачу апеляційної скарги у сумі 1339грн. 80коп, а всього 2195грн. 32коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Темп-15» задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Темп-15» заборгованість у сумі 3 230грн. 08коп., інфляційні втрати у сумі 882грн. 02коп., 3% річних у сумі 17грн. 56коп., судові витрати у сумі 2 195грн. 32коп., а всього 6 324грн. 98коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: