Справа № 752/5246/16-ц
Провадження № 2/752/3251/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.10.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, суд -

Встановив

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним первісним позовом, зменшивши обсяг позовних вимог в ході судового розгляду, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованості за договором позики у розмірі 388 603 грн. 89 коп., проценти за користування коштами у розмірі 210 261 грн. 29 коп. та три відсотки річних від простроченої суми у розмір 34 073 грн. 88 коп.

ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним договір позики від 08.07.2013 року укладений між сторонами.

В обгрунтування первісного позову ОСОБА_3 вказував, що 08 липня 2013 року ОСОБА_4 взяв у нього в борг грошову суму у розмірі 25 000 доларів США, яку зобов'язався повернути у строк до 01.01.2014 року. Станом на день звернення із вказаним позовом відповідачем не виконано зобов'язання визначені договором позики, тому позивач посилаючись на правові підстави ст.ст. 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України просить суд задовольнити позов.

В обгрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 вказував, що між сторонами не існувало відносин позики, а розписка написана ним для оформлення домовленості з дочкою позивача за первісним позовом ОСОБА_5 щодо компенсації коштів вкладених останньою на ремонт його квартири. З 2012 року по червень 2013 року він проживав з дочкою позивача у своїй квартирі за адресою АДРЕСА_1. Стан його квартири не влаштовував ОСОБА_5 у зв'язку з чим вона вирішила вкласти грошові кошти на ремонт житла. Після того як ОСОБА_5 виїхала з його житла між ОСОБА_6 та ним виникла домовленість щодо повернення ним грошових коштів вкладених в ремонт квартири, яку оформлено розпискою.

Крім того ОСОБА_4 вказував, що протягом 2013-2015 років виконував свою домовленість шляхом повернення грошових коштів дочці позивача за первісним позовом.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що фактично розписка від 08.07.2013 року не була підставою для отримання ним грошових коштів, а була написана для гарантії компенсації ним грошових коштів витрачених на ремонт його квартири задовго до написання розписки, тому відносин позики між ними не виникало.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги за первісним позовом підтримав та не визнав позовні вимоги за зустрічним позовом.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримала та заперечувала проти задоволення первісного позову.

Вислухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказами, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 липня 2013 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 взяв у борг грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США у ОСОБА_3 та зобов'язався їх повернути до 01 січня 2014 року, про що свідчить власноручно написана розписка ОСОБА_4 від 08.07.2013 року.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_4 станом на 01.01.2014 року не повернуто ОСОБА_3 грошових коштів за вищевказаною розпискою у повному обсязі.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та стягнення з ОСОБА_4 суми боргу за договором позики, відсотків за його користуванням та 3% річних.

В задоволенні позову зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами 1 та 2 ст. 58 ЦПК України встановлено, що Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При зверненні із зустрічним позовом ОСОБА_4 не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування свого позову.

Обставини щодо повернення грошових коштів ОСОБА_5, на які посилається позивач за зустрічним позовом, не можуть слугувати підставою для визнання договору позики оформленого розпискою недійсним.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача за первісним позовом та спростовуються вимоги позивача за зустрічним позовом підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики в загальному розмірі 632 939 грн. 88 коп. та судовий збір 6604 грн. 99 грн., а всього 639 544 грн. 87 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя