АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5085/16 Справа № 202/4835/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними умов договору кредиту, визнання недійсним договору страхування,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 серпня 2013 року при укладенні договору №50009922 з ТОВ «Порше Мобіліті», відповідачем не було надано ОСОБА_2 повної та достовірної інформації про кредит, умови його кредитування, сукупну вартість кредиту і реальну ціну договору, а також те, що вказаний кредитний договір містить дискримінаційні та несправедливі умови відносно ОСОБА_2 як споживача.

Посилаючись на положення ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги» та враховуючи вищевикладене, позивач просив суд: визнати недійсним договір кредиту №50009922 від 07 серпня 2013 року в частині посилання всіх грошових сум на еквівалент долару США; визнати недійсним в договорі №50009922 від 07 серпня 2013 року положення про курс для обчислення платежів за курсом філії «КІБ ПАТ «Креді ОСОБА_4»; визнати недійсними п.п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2., 1.3.3, 2.4, 3, 5.5, 5.6 загальних умов кредитування за вказаним кредитним договором; зобовязати ТОВ «Порше Мобіліті» зробити перерахунок усіх надмірно отриманих коштів в рахунок наступних щомісячних платежів, а також визнати недійсним договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0199-рн2-13-00531 з дня його укладання.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено: визнано недійсним договір кредиту №50009922 від 07 серпня 2013 року з усіма додатками до нього, укладеного між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті», в частині здійснення розрахунку всіх грошових сум на еквівалент долару США; визнано недійсним в договорі №50009922 від 07 серпня 2013 року положення про курс для обчислення платежів за курсом філії «КІБ ПАТ «Креді ОСОБА_4»; визнано недійсними п.п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2., 1.3.3, 2.4, 3, 5.5, 5.6 загальних умов кредитування за вказаним кредитним договором. Також, було зобовязано ТОВ «Порше Мобіліті» зробити перерахунок усіх надмірно отриманих коштів в рахунок наступних щомісячних платежів та визнати недійсним договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0199-рн2-13-00531 від 08 серпня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська страхова компанія».

Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» та ПрАТ «Українська страхова компанія» в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. з кожного.

Не погодившись з таким рішенням, ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 серпня 2013 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50009922 разом з додатками, за умовами якого позивач отримав у відповідача кредит у сумі 112779,70 грн. на придбання транспортного засобу - автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO», 2013 року випуску, зі сплатою за користування кредитом процентної змінної ставки у розмірі 9,90%.

Кредит було надано на строк 60 місяців. Також кошти були надані в рахунок додаткового кредиту для оплати за рахунок кредитних коштів страхових платежів ПрАТ «СК «Українська страхова група» у сумі 36952,35 грн. згідно укладеного між позивачем та ПрАТ «СК «Українська страхова група» договору страхування, який також оспорюється позивачем.

За належне виконання позичальником умов кредитного договору перед кредитором поручилася ОСОБА_3, яка взяла на себе зобовязання відповідати перед ТОВ «Порше Мобіліті» як солідарний із позичальником боржник.

08 серпня 2013 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 50009922 між позичальником та ТОВ «Порше мобіліті» було укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1.

ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно пункту 1.1 додаткової угоди до кредитного договору надало позивачу кредит у національній валюті України - гривні, але в кредитному договорі сума наданого кредиту прирівнюється до еквіваленту відповідної суми у доларах США. При цьому відповідач посилається на те, що ціна автомобіля відповідно до договору ТОВ «Порше Мобіліті» з дилером автомобіля надана в еквіваленті 13855,00 доларів США.

Як вбачається з графіку погашення, який є невід'ємною частиною кредитного договору № 50009922 від 07 серпня 2013 року, сторонами погоджено погашення основного та додаткового кредитів, тіла та процентів у доларах США.

До травня 2014 року позивач виконував всі зобовязання щодо щомісячного погашення заборгованості за кредитним договором, після чого через зростання курсу долара США порівняно до національної валюти України гривні перестав це робити через фінансову неспроможність.

16 травня 2014 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір про внесення змін № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якого сторони погодили збільшення строку договору до 84 місяців.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

З метою мінімізації фінансових ризиків споживачів за споживчими кредитами з 16 листопада 2011 року частиною 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" заборонено надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України.

Банки чи інші фінансові установи у відповідності до положень статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів" повинні надати споживачу повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався положеннями ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги» та виходив з того, що спірні договори укладені всупереч вимогам законодавства України і містять несправедливі умови, а також істотний дисбаланс прав та обовязків на шкоду споживачу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які, зокрема, полягають у неправильному застосуванню положень ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» та неправильному тлумаченню умов кредитного договору №50009922 від 07 серпня 2013 року, укладеного між позивачем і відповідачем.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів " та п.2. ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основного боргу та відсотків.

Згідно положень ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Також, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Із матеріалів справи вбачається, що графіком погашення кредиту до кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу, яка складає до квітня 2014 року - 369,98 доларів США, а з травня 2014 року - 296,15 доларів США.

Тобто, графік платежів ТОВ «Порше Мобіліті» було надано виключно в іноземній валюті - доларах США, без додаткового зазначення зобовязання у грошовій одиниці України гривні, що суперечить нормам, передбаченим ст. 524 ЦК України.

Складання графіку погашення заборгованості за кредитом із зазначенням платежів лише в доларах США є незаконним, оскільки кредитор у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 1054 ЦК України, ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" графік погашення кредиту обов'язково укладається при укладені споживачем кредитного договору, а тому наявність графіку погашення кредиту в валюті платежу - гривні за договором є істотною умовою цього договору.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги» встановлено, що боргове зобов'язання в кредитному договорі повинне бути позначено в грошовому виразі, тобто, в національній або іноземній валюті.

Разом з тим, статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено видачу споживчих кредитів в іноземній валюті.

Проте, в графіках платежів до договору кредиту та договору страхування вказані загальна сума платежів і загальна сума відсотків виключно доларах США, що не відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги».

Крім того, слід звернути увагу, також, на процентну ставку у розмірі 9,90%, яка за умовами кредитного договору №50009922 від 07 серпня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті», є змінною і сума до сплати якої розраховувалась не згідно облікової ставки НБУ, а згідно з комерційним курсом долару США по курсу філії КІБ ПАТ «Креді ОСОБА_4», що не відповідає нормам встановленими ст. 533 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги» фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»встановлено, що умови договорів, які обмежують права споживача, визнаються недійсними. До таких умов, зокрема, відносяться несправедливі умови. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно положень ч.ч.1,2,5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Крім цього згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» положення кредитного договору, договору страхування, з яких встановлений розрахунок сплати платежів за разову комісію за надання кредиту, оплату основного кредиту, додаткового кредиту (на оформлення і оплату договору страхування автомобіля) та відсотків за цими договорами в грошовому еквіваленті до долару США на момент нарахування згідно з комерційним курсом долара США курсу філії КІБ ПАТ Креді ОСОБА_4 є недійсними з моменту укладання договорів.

Наведена позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 12 вересня по справі № 6-80 цс 12.

За умовами оспорюваного кредитного договору плата за обслуговування кредиту та за дострокове погашення кредиту не є конкретною сумою, а формулою зі змінними величинами, така умова суперечить ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, за яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, де розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту на весь період дії дорівнює нулю.

В цивільному законодавстві діє принцип свободи договору. Разом з тим, урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним. Такий висновок зроблений у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13.

Отже, враховуючи вищевикладене та проаналізувавши норми законодавства, які регулюють дані кредитні правовідносини між сторонами, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності та дискримінаційності умов кредитного договору №50009922 від 07 серпня 2013 року по відношенню до ОСОБА_2 як споживача.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_5