У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

ЛеванчукаА.О.,

МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про заміну сторони виконавчого провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Позика») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Позика» з наданням йому статусу у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа від 22 березня 2011 року № 2-94 Першотравневим районним судом Донецької області у цивільній справі № 2-94/11.

Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 22 березня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 80 920,51 грн, та судові витрати.

На підставі цього рішення, судом були видані стягувачу ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» виконавчі листи відносно боржників. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів банку від 20 січня 2011 року, банк змінив своє найменування з ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» на ПАТ «Креді Агріколь Банк».

30 жовтня 2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого і право грошової вимоги за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № 43/401546-МП.

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Креді Агріколь банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика».

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 08 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року, заяву ТОВ «Фінансова компанія «Позика» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-94/11 від 22 березня 2011 року за позовом ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, а саме: стягувача ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика».

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Позика» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала Першотравневого районного суду Донецької області від 08 квітня 2016 року та ухвала апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В. Маляренко