Справа № 417/2901/16-ц
Провадження № 2/417/518/16
РІШЕННЯ (ЗАОЧНЕ)

Іменем україни

"03" листопада 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.

за участі секретаря Грибєнік О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

11.08.2016 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №555-32-26/11-010 від 01.06.2011 у розмірі 35 095,23 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (далі Відповідач-1) 01.06.2011 було укладено кредитний договір №555-32-26/11-010, за яким позивач надав відповідачу-1 кредит у сумі 84 352,00 грн. зі сплатою 16,00% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 31.05.2016, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісійну виногороду в сумі, строки і в порядку, встановлені договором.

01 червня 2011 року в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було укладено Договір застави №555-32-20/11-009 між банком та відповідачем, предметом якого є рухоме майно, а саме: автомобіль марки SKODA Fabia, № кузова VIN-TMBEH15J4BB502393, державний номерний знак НОМЕР_1.

Також, з метою забезпечення виконання зобовязань, 01.червня 2011 між позивачем та ОСОБА_2 (далі Відповідач-2) було укладено Договір поруки №555-32-20/11-008.

Позивач виконав своє зобовязання за договором, надав відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.02.2016 становить 35 095,23 грн. і складається з такого:

- 19 978,61 коп. - заборгованість за кредитом;

- 7 993,14 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2 782,90 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 2 405,66 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- 600,36 коп. розмір інфляційних витрат за кредитом;

- 1 334,55 коп. розмір інфляційних витрат за відсотками.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судові засідання, призначені на 20.09.2016 та на 11.10.2016 не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Словяносербського районного суду", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

03.11.2016 згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до довідки, є юридичною особою, має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки.(а.с.27-29).

01.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №555-32-26/11-010 за яким позивач надав відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру у сумі 84 352 грн на придбання автомобілю Srjda Fabia 2011 року випуску (п.1.2) зі сплатою 16,00% річних на перший річний період користування кредитом тобто до 01.06.2012 . На кожний наступний річний період процентна ставка встановлюється в порядку визначеному в п.2.7 цього Договору.

Згідно п. 1.1.1 Договору погашення кредиту повино здійснюватись до 10 числа кожного місяця, починаючи з липня 2011 року по 1405,87 грн щомісячно , а кінцевим терміном погашення визначено - до 31.05.2016 включно на умовах визначених цим договором.

Сторони п.2.4 кредитного договору погодили, що нарахування процентів здійснюється щоденно на суму фактичної заборгованості за кредитом у валюті кредиту за методом факт/360, де факт фактична кількість днів у періоді на який здійснюється нарахування процентів, 360 умовна кількість днів у році. При розрахунку прцентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

Сплата процентів здійснюється щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту у валюті наданого кредиту не пізніше 10 числа кожного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі.

Також п.4.1 сторони погодили, що у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та розмірах визначених в п.1.1, 2.4, 2.7, 2.9, цього договору комісій а також строків повернення кредиту визначених в п. 1.1, 3.2.3, 3.3.16, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення

Цього ж дня - 01 червня 2011 року в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, було укладено також Договір застави №555-32-20/11-009 між банком та відповідачем, предметом якого є рухоме майно, а саме: автомобіль марки SKODA Fabia, № кузова VIN-TMBEH15J4BB502393, державний номерний знак НОМЕР_1.

Крім того , з метою забезпечення виконання зобовязань, 01 червня 2011 між позивачем та ОСОБА_2 (далі Відповідач-2) було укладено Договір поруки №555-32-20/11-008. Пунктом 1.1 якого сторони погодили, що поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязііііі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 555-32-26/11-010 від 01.06.2011 та договору відновлювальної кредитної лінії №555-32-26/11-011 від 01.06.2011

Таким чином між позивачем та відповідачем ОСОБА_1А склалися зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері кредитування, що забезпечені заставою., а між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 зобовязальні цивільно - правові правовідносини у сфері забезпечення кредиту шляхом поруки.

Вирішуючи спір по суті суд використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2ст.11 ЦК України).

Статтею 626 ЦК Українивстановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зіст. 627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

01.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №555-32-26/11-010, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 84 352 грн. зі сплатою 16,00% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 31.05.2016, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісійну виногороду в сумі, строки і в порядку, встановлені договором.

Згідно п. 1.1.1 Договору погашення кредиту повино здійснюватись до 10 числа кожного місяця, починаючи з липня 2011 року по 1405,87 гн щомісячно.

Договір підписано сторонами (а.с.11), а отже він відповідає їх волевиявленню.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі встановленому договором, відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. (а.с.21).

Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобовязання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України.

Відповідно дост. 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбаченост. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідност. 625 Цивільного кодексу Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як зазначено вст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до з ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов,язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого розрахунку, позичальник умови договору порушив, зобов'язання по поверненню кредиту у повному обсязі не виконав, оскільки порушив строки повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Так останній платіж було зроблено відповідачем 02.04.2014 року проте погашення основної суми (тіла кредиту) охоплено по березень 2015 року включно, оскільки ОСОБА_2 сплпчував кредит у розмірах більших ніж погоджено в п.1.1.1 Кредитного договору, так заборгованість виникла 14.04.2015

Як наслідок за ОСОБА_1, як основним боржником станом на 16.02.2016 виникла забргованість в сумі - 29906,66 грн, що складається з такого:

- 19 978,61 коп. - заборгованість за кредитом;

- 7 993,14 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 600,36 коп. розмір інфляційних витрат за кредитом;

- 1 334,55 коп. розмір інфляційних витрат за відсотками.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 2782,90 грн за несвоєчасне повернення кредиту та 2405,66 грн за несвоєчасне повернення процентів суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Крім того 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Також виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно цього Розпорядження с. Хороше Словяносербського району Луганської області , де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.,

Розпорядження від 05 листопада 2014 року №1079-р. було оскаржено до суду в порядку адміністративного судочинства. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було визнано не чинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, яка й досі не розглянута.

Отже, на момент вирішення справи обидва розпорядження Кабінету Міністрів України мають однакову юридичну силу, жодне з них не скасоване у встановленому законом порядку та не визнане не чинним, а тому до правовідносин сторін підлягає застосуванню розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р. у його взаємозвязку із Законом України №1669- VII від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі.

Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню.

Із розрахунку заборгованості відповідача перед Банком станом на 26.02.2016 вбачається, що пеня в сумі 2782,90 грн за несвоєчасне повернення кредиту та 2405,66 грн за несвоєчасне повернення процентів була нарахована після 14 квітня 2014 року. Зокрема пеня в сумі 2782,90 грн за несвоєчасне повернення кредиту нарахована з 14.04.2014 по 15.02.2016, а пеня в сумі 2405,66 грн за несвоєчасне повернення процентів нарахована з 15.02.2015 по 15.02.2016

Таким чином, вимоги про стягнення пені в сумі 5 188,56 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення боргу з ОСОБА_2, як солідарного боржника за договорами поруки суд виходить з наступного.

Відповідно до положеньст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки.

Відповіднодо ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Судом встановлено, що з метою забезпечення повернення кредиту 01.06.2011 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договори поруки згідно з п.1.1 якого остання зобовязалася відповідати перед Банком солідарно з ОСОБА_1 за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобовязань за Кредитним договором. (а.с.19-20).

Згідно п.6.2 договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань Поручителя і Боржника за Кредитним договором.

Проте за змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника /п.6.2/ не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як свідчить розрахунок заборгованості 02.06.2011 відповідач отримав 84352,00 грн та вже 11.07.2011 сплатив платіж 1378,12 грн недоплативши 27,75 грн, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яку погашено 19.07.2011 (а.с.4 зворотній бік).

Останній платіж ОСОБА_1 здійснив 02.04.2014 в сумі 1002,62 грн, п.1.1 кредитного договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця по 1405,87 грн

Проте із розрахунку заборгованості вбачається, що 09.10.2016 відповідач сплатив 21398,91 грн, що значно перевищує черговий платіж, вподальшому сплата відбувалася не відповідно графіку.

14.04.2015 знову виникла прострочена заборгованість (за тілом кредиту) в сумі 302,47 грн,

Згідно штампу на конверті позивач предявив позов до суду 05.08.2016 тобто в солідарному порядку підлягає стягненню суми чергових платежів з лютого 2016 по червень 2016 - 7029,35 грн. основного боргу та 52,26 грн. заборгованість по відсоткам.

Також в солідарному порядку не підлягають стягненню інфляційні витрати, оскільки вони нараховані за лютий 2015 року - січень 2016 року .

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 06.07.2016 був сплачений судовий збір у сумі 1378 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1174,28 гривень при цьому з ОСОБА_1 - 1035,25 грн, а з ОСОБА_2 в сумі 139,03 грн

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224, 226, 228, 233, 296 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530 549, 559 ч.4, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд,- в и р і ш и в:

Позов представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромм - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість станом на 16.02.2016 за кредитним договором №555-32-26/11-010 від 01.06.2011 в сумі 22825(двадцять дві тисячі вісімсот двадцать пять) гривень 05 копійок яка складається із наступного:

- 12949 (дванадцять тисяч девятсот сорок девять) гривень 26 копійок - заборгованість за кредитом;

- 7940 (сім тисячдевятсот сорок) гривень 88 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 600 (шістсот) гривень 36 копійок розмір інфляційних витрат за кредитом;

- 1334 (одна тисяча триста тридцять чотири) гривні 55 копійок розмір інфляційних витрат за відсотками.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість станом на 16.02.2016 за кредитним договором №555-32-26/11-010 від 01.06.2011 в сумі в сумі 7081 (сім тисяч вісімдесят одну) гривню 61 копійку, яка складається із наступного:

- 7029,35 грн. - заборгованість за кредитом;

- 52,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати: судовий збір в сумі 1035 (одну тисячу тридцять пять ) гривень 25 копійок

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати: судовий збір в сумі 139 (сто тридцять девять ) гривень 03 копійки

В задоволенні решти позовних вимог представнику Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку передбаченому ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М.Шкиря