Провадження № 22-ц/779/2496/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р. Й.

суддів: Девляшевського В.А., Мелінишин Г.П.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки з апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року представник публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернулося в суд з даним позовом та після уточнення вимог просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 71 105,5 доларів США та 219 098,79 гривень пені, нарахованих на 03 липня 2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - салон-перукарню «Азалія», загальною площею 52,7 кв.м, розташованого за адресою: вул. Української Дивізії, 9/1 м. Івано-Франківськ в рахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, що належить в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_5, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства для погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 71 105,5 доларів США та 219 098,79 гривень пені.

Представник заявлені вимоги обґрунтував тим, що 16 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту із змінами внесеними 2 квітня 2009 року, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредит у розмірі 76 000 доларів США на строк до 16 квітня 2020 року під відсоткову ставку, визначену договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 16 квітня 2008 року укладено договір поруки та договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано належне на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 нежитлове приміщення - салон-перукарня «Азалія» загальною площею 52,7 кв.м, яке розташовано за адресою: вул. Української Дивізії, 9/1 м. Івано-Франківськ. В порушення умов кредитного договору, відповідач, з лютого 2012 року не здійснює платежів в рахунок погашення кредиту у встановлені договором строки та розмірі. На 3 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів за користування кредитом становить 71 105,50 доларів США та 219 098,79 гривень пені, яку Банк просив стягнути з ОСОБА_3 як поручителя та звернути стягнення на заставне майно, яке належить боржнику ОСОБА_2 та іпотекодавцю ОСОБА_5

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

На дане рішення представник позивача подав апеляційну скаргу, просить його у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 як поручителя скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 71 105,5 доларів США та 219 098,79 гривень пені і з поручителя.

У іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, і перегляду у апеляційному порядку не підлягає.

Апелянт у скарзі зазначає, що суд відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3, порушив норми матеріального та процесуального права.

Суд дійшов помилкового висновку щодо подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що вимога про стягнення коштів з фінансового поручителя є передчасною і може заявлятись позивачем після звернення стягнення на заставне майно, якщо його вартості буде не достатньо для погашення кредитної заборгованості.

Суд першої інстанції не врахував, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, в тому числі дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, належить виключно позивачеві.

Заслухавши суддю-доповідача, позичальника ОСОБА_2, представника поручителя ОСОБА_3 ОСОБА_4, які вимоги скарги підтримали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Встановлено, що 16 квітня 2008 року між ПАТ «Укросиббанк» (АКІБ «Укрсиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту зі змінами, внесеними 2 квітня 2009 року, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 76 000 доларів США з терміном погашення 16 квітня 2020 року під відсоткову ставку та графіком погашення згідно умов договору.

У забезпечення вимог кредитного договору між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 16 квітня 2008 року (зі змінами від 2 квітня 2009 року), відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед Банком відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Крім того, в забезпечення своєчасного і повного виконання кредитного зобов`язання банком на підставі договору іпотеки від 16 квітня 2008 року прийнято від ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а заставу нерухоме майно - предмет іпотеки - нежитлове приміщення - салон-перукарню «Азалія» загальною площею 52,7 кв.м., яке розташовано за адресою: вул. Української Дивізії 9/1 в м. Івано-Франківську.

Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість, яка на 3 липня 2015 року становить 71 105,50 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 59 599,49 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 11 506,01 доларів США, та 219 098,79 грн. - заборгованість зі сплати пені.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» в частині позовних вимог про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором, що становить 71105,50 доларів США заборгованість по кредиту та процентах за користування кредитом та 219098,79 гривень заборгованість зі сплати пені на предмет іпотеки - нежитлове приміщення салон-перукарню «»Азалія», що належить в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_5 шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ст. 589 ЦК України).

За договором поруки поручитель відповідає перед кредитором за всіма зобовязаннями останнього, і ці зобовязання погоджені сторонами кредитного договору, у тому числі, як визначені сторонами розділу 10 як особливі умови.

Відповідно до п. 10.1. кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку.

Тому, враховуючи зазначену умову кредитного договору та що позивач скористався своїм правом відшкодування заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно, що є забезпеченням за даним договором, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року в оскаржуваній частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й.Матківський Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_6