Справа № 2-562/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_1, про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Уточнивши позовні вимоги (а. с. 84), ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь 84 961,84 доларів США та 250 грн кредитної заборгованості та 3 654 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» послалося на те, що 29 вересня 2008 року між товариством та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 15 921,80 доларів США по 29 вересня 2015 року, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

За виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 перед позивачем поручився ОСОБА_2, що вбачається зі змісту договору поруки який був укладений між сторонами у справі.

У зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань з боку позичальника та поручителя, станом на 10 березня 2015 року існує непогашена кредитна заборгованість, яка складається з 17 214,01 доларів США заборгованості за кредитом, 7 379,71 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 015,58 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 53 306,58 доларів США пені за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань, 4 045,80 доларів США штрафу (процентна складова), а також 250 грн штрафу (фіксована частина).

Позивачем направлялася відповідачам письмова вимога щодо необхідності погашення вказаного боргу, однак така вимога залишена без реагування з боку позичальника та поручителя, що і призвело до звернення до суду із вказаним позовом.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1, про визнання припиненим договору поруки від 29 вересня 2008 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою забезпечення вказаних вище кредитних зобов'язань ОСОБА_1 (редакція зустрічного позову від 28 березня 2016 року, а. с. 139-143).

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що строк виконання основного зобов'язання за кредитом настав 23 лютого 2012 року у зв'язку з тим, що банк звернувся до суду з достроковою вимогою про стягнення кредитної заборгованості, а відповідно право вимоги до поручителя припинилося з 24 серпня 2012 року, що передбачено положеннями ст. 559 ЦК України.

На підставі наведеного, ОСОБА_2 просив суд задовольнити його зустрічний позов та покласти на відповідача судові витрати у справі.

Крім того, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду із заявами від 1 вересня 2015 року та від 28 березня 2016 року про застосування наслідків спливу трирічного строку позовної давності на звернення до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_2 та відмову в первісному позові банку до нього з цих підстав.

Ухвалою суду від 11 липня 2016 року у якості третьої особи у справі залучено Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача, який представляв також інтереси третьої особи ПАТ «Акцент-Банк» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини, зустрічний позов не визнав, вважав його безпідставним та просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на його безпідставність, подав заяву про застосування строків позовної давності, підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

На підтвердження наявності між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитних зобов'язань позивачем за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію кредитно-заставного договору №К2U4AN24194550 від 29 вересня 2008 року (а. с. 12-17).

Зі змісту такого договору вбачається, що його укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» з одної сторони та особою, зазначеною у п. 17.15 цього договору (далі - позичальник).

Разом з тим, п. 17.15 цього договору не містить вказівок на прізвище ім'я та по батькові сторони договору, а містить вказівку, що договір складено в 2-х екземплярах, які мають однакову юридичну силу. Докази про внесення змін чи доповнень до вказаного кредитно-заставного договору сторонами у справі не надано.

На підтвердження розміру нарахованої ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом станом на 10 березня 2015 року, товариством надано відповідний розрахунок (а. с. 4-6).

З розрахунку вбачається, що загалом існує заборгованість за кредитом в розмірі 84 973,34 доларів США.

Також, ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію договору поруки від 29 вересня 2008 року, укладеного між кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» та поручителем ОСОБА_2, за умовами якого поручитель зобов'язався у повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_1 за кредитними зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору від 29 вересня 2008 року.

22 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено рекомендованим повідомленням позичальникові ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 повідомлення про необхідність погашення існуючої кредитної заборгованості в загальному розмірі 80 957,44 доларів США протягом 5 днів з дня одержання повідомлень та застереженням і вимогою про дострокове повернення кредиту і штрафних санкцій, процентів за користування кредитом у разі несплати простроченої кредитної заборгованості.

У матеріалах справи міститься копія заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2012 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про звернення стягнення. А саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29 вересня 2008 року у розмірі 322 032 грн 96 коп. (розраховано станом на 07 грудня 2011 року) звернуто стягнення на предмет застави, згідно умов договору застави рухомого майна, укладеного 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, з метою забезпечення кредитних зобов'язань останнього перед банком за кредитним договором від 29 вересня 2008 року. Також, вказаним заочним рішенням суду стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 тис. грн заборгованості.

Разом з тим, позивач не посилається на зазначене судове рішення як на підставу своїх позовних вимог, у наданому позивачем розрахунку відсутні відомості про стягнення суми, за значеної у рішенні суду.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом частини четвертої ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта ст. 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; тощо.

Разом з тим, ст. 213 ЦПК України на суд покладено обов'язок ухвалення законного і обґрунтованого рішення суду, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд критично відноситься до наявної у матеріалах справи копії кредитно-заставного договору від 29 вересня 2008 року (а. с. 12-17 зворот) як належного доказу на підтвердження наявності між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин, оскільки його зміст та умови (п. 17.15) не містять інформації щодо особи позичальника за кредитом (інформації щодо предмета доказування).

Крім того, уточнивши позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути 84 961,84 доларів США та 250 грн кредитної заборгованості. При цьому, банком надано розрахунок заборгованості по кредиту на загальну суму 84 973,34 доларів США, а дострокова вимога до боржника та поручителя банком пред'явлена на суму 80 957,44 доларів США. Вказані розбіжності унеможливлюють встановлення (перевірки) судом реального розміру заборгованості та підставності їх нарахування банком.

За правилами ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59, ч. 4 ст. 60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вимоги наведених вище норм процесуального права, те, що матеріали справи не містять належного та допустимого доказу на підтвердження кредитних зобов'язань ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», суд вважає, що первісні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню через недоведеність підстав позову.

Позовні вимоги за зустрічним позовом є похідними від кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем за первісним позовом, а оскільки позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами факт наявності між сторонами у справі кредитних зобов'язань і суд позбавлений можливості встановити характер таких правовідносин, то зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 також не підлягають задоволенню.

Виходячи з зазначених обставин, немає підстав і для застосування строків позовної давності, відповідно до ст. 267 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 31, 58-61, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України, -

в и р і ш и в :

У позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості - відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_1, про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн