Справа № 323/2922/16-ц
04.11.2016 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді О.В.Плечищевої, при секретарі О.С.Свириденко, за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,
02 вересня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 25 грудня 2000 року помер її чоловік - ОСОБА_6, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії 1-ЖС №342247, видане 25.12.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за №333.
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», погріб ліг. «Пг», паркан №1, ворота з хвірткою №2, розташованого за адресою: Запорізька область. Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Жовтнева, будинок №103. Житловий будинок належав чоловіку позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за реєстраційним №3021, виданого Оріхівською держнотконторою 27.06.1977 року (інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №60042571 від 27.05.2016 р.).
На момент смерті спадкодавця разом з ним проживала позивач (дружина) та їхній син ОСОБА_7, підтвердженням чого є довідка Оріхівської міської ради Запорізької області за №2415 від 10.06.2016 року, тобто фактично вони обоє вступили в управління та володіння спадковим майном, що у відповідності до вимог ст. 549 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963р.) свідчить про прийняття ними спадщини в рівних частках (по 1/2 частці кожен). Донька померлого - ОСОБА_5, також являється спадкоємцем першої черги за законом, але спадщину у визначений законом строк не прийняла.
ОСОБА_7 помер 22 липня 2015 року, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії І-ЖС №328555, видане 24.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області,актовий запис №247.
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», погріб літ. «Пг», паркан №1, ворота з хвірткою №2, розташованого за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Жовтнева, будинок №103.
Статтею 1261 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003р.) передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заяви про відмову від неї. Окрім цього, частиною 4 цього ж кодексу передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.
Позивач проживала разом з сином до дня його смерті та знаходилася на його утриманні, тому вона, як мати померлого та пенсіонерка за віком, прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті сина. Окрім неї, спадкоємцями першої черги за законом спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, являються: дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син, онук позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але на час смерті ОСОБА_8 вони проживали та були зареєстровані окремо (підтверджено довідками обласного адресно-довідкового бюро від 01.06.2016 року), в зв'язку з тим, що шлюбне життя її сина не склалося та їх сім'я ще до дня смерті фактично розпалася.
При зверненні позивача до приватного нотаріуса ОСОБА_9 із заявами про прийняття спадщини, які відкрилися після смерті її чоловіка ОСОБА_6 та сина ОСОБА_10, нотаріусом було заведено дві спадкові справи: після смерті ОСОБА_6 за №64 за 2016 рік, номер у Спадковому реєстрі 59236110 та після смерті ОСОБА_7 за №65 за 2016 рік, номер у Спадковому реєстрі 59236275.
Через свій похилий вік, адже на сьогоднішній день позивачу виповнилося 92 роки, вона
втратила оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок.
Підтвердженням приналежності будинку спадкодавцеві являється інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №60042571 та довідка Оріхівської міської ради Запорізької області за № 2984 від 04.08.2016 року, в якій вказано також про зміну назви вулиці Жовтневої на вулицю Сагайдачного Гетьмана.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 Цивільного Кодексу України).
Позивач прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою:Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Сагайдачного Гетьмана (стара Жовтнева), будинок 103 (сто три), який складається: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», погріб літ. «Пг», паркан №1, ворота з хвірткою №:2.
Позивач ОСОБА_11 в судове засідання не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи прохає здійснювати за участю її адвоката ОСОБА_1, з яким уклала відповідний договір на отримання правової допомоги.
В судовому засідання представник позивача ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 на задоволенні позовних вимог своєї довірительниці наполягає, прохає їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, до суду надал заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача визнає, так як спадщину свого батька у вигляді вищевказаного майна приймати не бажає, оскільки в зазначеному будинку проживала мама разом з батьком ОСОБА_7, який здійснював догляд за мамою до своєї смерті (22.07.2015 року).
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовими повістками з повідомлення, однак не з"явилися, заяв про розгляд справи без їх участі не надходили.
Звертаючи увагу, що відповідачі не зявилися, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.
В силу ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.
На підставі статті 392 ЦК України, власник майна може пред 'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
У відповідності до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.
На підставі ч. 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців).
Як визначено законодавчо, а саме ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. (ст.1222 Цивільного Кодексу України).
Статтею 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, нваслідок змінила своє дошлюбне прізвище з "Нідельної" на "Качур", що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.(а.с.8).
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», погріб ліг. «Пг», паркан №1, ворота з хвірткою №2, розташованого за адресою: Запорізька область. Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Жовтнева, будинок №103. Житловий будинок належав чоловіку позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за реєстраційним №3021, виданого Оріхівською держнотконторою 27.06.1977 року, що стверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна за №60042571 від 27.05.2016 р.(а.с.12).
На момент смерті спадкодавця разом з ним проживала позивач (дружина) та їхній син ОСОБА_7 (свідоцтво про народження №1008156 (а.с.10), підтвердженням чого є довідка Оріхівської міської ради Запорізької області за №2415 від 10.06.2016 року (а.с.9), тобто
фактично вони обоє вступили в управління та володіння спадковим майном, що у відповідності до вимог ст. 549 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963р.) свідчить про прийняття ними спадщини в рівних частках (по 1/2 частці кожен). Донька померлого - ОСОБА_5, також являється спадкоємцем першої черги за законом, але спадщину у визначений законом строк не прийняла.
ОСОБА_7 помер 22 липня 2015 року, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії І-ЖС №328555, видане 24.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області,актовий запис №247.(а.с.11).
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», погріб літ. «Пг», паркан №1, ворота з хвірткою №2, розташованого за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Жовтнева, будинок №103.
Статтею 1261 Цивільного Кодексу України (в редакції 2003р.) передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заяви про відмову від неї. Окрім цього, частиною 4 цього ж кодексу передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.
Позивач проживала разом з сином до дня його смерті та знаходилася на його утриманні, тому вона, як мати померлого та пенсіонерка за віком, прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті сина. Окрім неї, спадкоємцями першої черги за законом спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, являються: дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син, онук позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але на час смерті ОСОБА_8 вони проживали та були зареєстровані окремо (підтверджено довідками обласного адресно-довідкового бюро від 01.06.2016 року (а.с.20,21), в зв'язку з тим, що шлюбне життя її сина не склалося та їх сім'я ще до дня смерті фактично розпалася.
При зверненні позивача до приватного нотаріуса ОСОБА_9 із заявами про прийняття спадщини, які відкрилися після смерті її чоловіка ОСОБА_6 та сина ОСОБА_10, нотаріусом було заведено дві спадкові справи: після смерті ОСОБА_6 за №64 за 2016 рік, номер у Спадковому реєстрі 59236110 та після смерті ОСОБА_7 за №65 за 2016 рік, номер у Спадковому реєстрі 59236275.
Через свій похилий вік, адже на сьогоднішній день позивачу виповнилося 92 роки, вона
втратила оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок - свідоцтво пр право на спадщину за реєстраційним №3021, виданого Оріхівською держнотконторою 27.06.1977 року, виданого на ім'я її чоловіка.
Підтвердженням приналежності будинку спадкодавцеві являється інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №60042571 та довідка Оріхівської міської ради Запорізької області за № 2984 від 04.08.2016 року, в якій вказано також про зміну назви вулиці Жовтневої на вулицю Сагайдачного Гетьмана.(а.с.13).
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 Цивільного Кодексу України).
Крім того, дослідженням копій спадкових справ після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було встановлено, що позивач дійсно зверталася у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, але їй було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок.
З матеріалів справи вбачається, що в наслідок відсутності документу, підтверджуючого право власності на будинок, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання спадщини.
Як встановлено в судовому засіданні, майно зазначене в позові, дійсно належало ОСОБА_6, який помер 25 грудня 2000 року, позивач є спадкоємицею та вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відповідачі в судові засідання не з"являються, що свідчить про відсутність будь-якого спору щодо розподілу спадкового майна між сторонами справи, що значиться в позовній заяві, тому враховуючи вищевикладене задоволення позову не суперечить положенням діючого законодавства, із врахуванням досліджених обставин, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та їх задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ст.ст. 212-215, ст.ст. 224-227 ЦПК України, ст.ст.328, 346, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний № НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Сагайдачного Гетьмана (стара Жовтнева), будинок 103 (сто три), який складається: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», літній душ літ. «Г», погріб літ. «Пг», паркан №1, ворота з хвірткою №:2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхвського районного суду

Запорізької області: ОСОБА_13