АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа № 681/2091/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1041/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Баса О.Г., Матковської Л.О.,

секретаря Бондаря О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 8 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

9 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що він та його брат ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 4 липня 2013 року у с. Голубча, вул. Шевченка, 71, Полонського району Хмельницької області. На день смерті спадкодавиця проживала з ним та була зареєстрована у зазначеному будинку, що належить йому на праві власності.

До складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 3,3348 га, що розташована на території Кустовецької сільської ради Полонського району Хмельницької області.

У встановлений шестимісячний строк він звернувся до державного нотаріуса Полонської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримав усну відмову через відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку. На усну заяву про виготовлення дубліката зазначеного державного акту, з якою звертався до відділу Держземагенства у Полонському районі, також отримав відмову.

У березні 2015 року дізнався, що власником вищевказаної земельної ділянки є його брат ОСОБА_2, яку останній передав в оренду ТОВ «Енселко Агро» згідно договору оренди від 2 березня 2015 року.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1041/16

Суддя-доповідач ОСОБА_7 Категорія № 39

Під час оформлення спадщини відповідач приховав інформацію про його існування, як спадкоємця першої черги. Окрім того, після смерті матері останній забрав собі державний акт на право власності на земельну ділянку.

А тому, просив суд визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 4 липня 2013 року після смерті ОСОБА_5

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 8 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, суд не врахував розяснень постанови пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до п. 24 якої вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Окрім того, поза увагою суду залишилось те, що відповідач під час оформлення спадщини приховав інформацію про інших спадкоємців першої черги.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Згідно письмових заяв просили справу розглядати без їх участі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено та ці обставини оспорені не були, що ОСОБА_5 була власником земельної ділянки площею 3,3349 га, що розташована на території Кустовецької сільської ради. 4 липня 2013 року остання померла. 19 грудня 2013 року її син ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після її смерті. В даній заяві вказав, що окрім нього, спадкоємцем майна після смерті матері є також позивач. Однак, в обумовлений законом шестимісячний термін після відкриття спадщини він не звернувся до нотаріальної контори про її прийняття. Станом на час смерті матері зареєстрованим з нею в с. Голубча Полонського району Хмельницької області не значився. 14 вересня 2015 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 6 жовтня 2015 року нотаріус повідомила ОСОБА_1 про те, що він вважається таким, що спадщину не прийняв, оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що на час відкриття спадщини він не проживав разом із спадкодавицею за однією адресою, а також, заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її смерті не подав. 16 лютого 2015 року відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на земельну ділянку, площею 3,3348 га, що розташована на території Кустовецької сільської ради.

Вказане підтверджується даними: копії Державного акту на право приватної власності на землю, серія ЯГ № 408136 (а.с. 57); листа державного нотаріуса Полонської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 (а.с. 8); копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (а.с. 10); копії спадкової справи (а.с. 34-80).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини (подачі заяви про прийняття спадщини) через відсутність в нього правовстановлюючих документів, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

У справі, яка переглядається, спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв (не написав заяву до нотаріуса про її прийняття) через те, що в нього був відсутній державний акт про право власності на земельну ділянку, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість застосування до даних правовідносин положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а отже, вмотивовано відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що необізнаність у місцезнаходженні державного акту є поважними причинами пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки така необізнаність не повязана з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Твердження апелянта про неповідомлення відповідачем нотаріуса про існування після смерті матері ще одного спадкоємця позивача, спростовується даними заяви ОСОБА_2, адресованої до Полонської державної нотаріальної контори 19 грудня 2013 року, в якій він вказав, що окрім нього спадкоємцем є ОСОБА_1 (а.с. 38).

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б простували висновки суду першої інстанції та вплинули на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і обєктивно зясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявленого позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 8 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова