У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариства «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з указаним позовом, який уточнивши, просило стягнути з відповідача 26 023 грн 21 коп. заборгованості за кредитним договором та понесенні судові витрати.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що між ним та відповідачем 04 вересня 2012 року укладений договір № 314579-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту в розмірі 20 000 грн.

Відповідач належним чином не виконує умови договору відкриття та обслуговування карткового рахунку, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 26 023 грн 41 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «БМ Банк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «БМ Банк» на користь ПАТ «БМ Банк» 26 023 грн 41 коп. заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2012 року № 314579-IS. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 04 вересня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» і ОСОБА_6 укладений договір № 314579-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту, відповідно до умов п. 2.2 договору 04 вересня 2012 року банк відкрив відповідачу та надав послуги по обслуговуванню карткового рахунку в національній валюті Україні - гривні, емітував та видав клієнту банківську платіжну картку (далі - БПК), яка є власністю банку, та ПІН-код до неї для проведення розрахунків з використанням БПК за дебетно-кредитною платіжною схемою.

Відповідно до п. 2.3.1 договору позивач відкрив відповідачу позичковий рахунок та видав кредит на умовах строковості, поворотності та платності шляхом відкриття кредитної лінії у розмірі 20 000 грн строком до 03 вересня 2014 року, а відповідач використав надану банком послугу з кредитування.

Згідно з п. 2.3.2 договору розмір кредиту, наданого протягом дня, визначається як сума усіх видаткових операцій, проведених за картковим рахунком протягом дня понад залишок грошових коштів клієнта на картковому рахунку в межах встановленої кредитної лінії, а датою надання кредиту вважається день проведення таких операцій за картковим рахунком.

Пунктом 2.3.3 кредитного договору визначено, що заборгованістю за основним боргом є сума всіх отриманих і непогашених кредитів у рамках даного договору; заборгованістю за договором є заборгованість за основним боргом, нарахованими процентами, пенею, штрафами, комісіями та іншими платежами відповідно до умов договору.

У пункті 2.4.1 договору позивач та відповідач домовились, що відповідач зобов'язаний повернути 5 % від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами не пізніше, ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця. Календарний місяць визначено договором як «розрахунковий період».

Пунктом 2.4.4 договору встановлено наступні розміри процентів протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом за ставкою 28,99 %, виходячи з бази для розрахунку процентів.

Відповідно до п. 2.4.7 договору простроченою заборгованістю є заборгованість, яка не погашена у встановлені договором строки. На суму простроченої заборгованості згідно з п. 2.4.6 договору проценти нараховуються щодня з першого виникнення такої заборгованості за ставкою 50 % річних виходячи з бази розрахунку процентів.

Крім того, відсотки у розмірі 50 % річних відповідач згідно з умовам п. п. 2.4.5, 2.3.5 договору зобов'язаний сплатити позивачу за користування овердрафтом.

Сторони визначили у п. 4.1 договору відповідальність відповідача за порушення договору. Пунктом 4.1.1 визначено, що за прострочення оплати обов'язкового платежу на 7 календарних днів відповідач зобов'язаний сплати штраф в розмірі 30 грн.

За прострочення оплати обов'язкового платежу на 30 календарних днів встановлено обов'язок відповідача сплатити штраф 300 грн. Згідно з п. 2.4.9 договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється за рахунок грошових коштів, що надійшли на картковий рахунок будь-яким способом.

У пунктах 2.4.11, 2.4.12, 3.4.2 договору визначено, що позивач з метою своєчасного виконання зобов'язань відповідача за договором при настанні визначених договором строків має право самостійно списувати як з карткового, так і з інших відкритих у позивача рахунків відповідача грошові кошти на виконання відповідачем зобов'язань за договором у встановленій п 2.4.9 черговості.

Зобов'язанням відповідача згідно з п. 3.1.4, 3.1.8 договору є сплата в повному обсязі суми операцій, нарахованих процентів за користування кредитом, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли під час використання БПК, а також суми збитків, понесені банком в результаті використання БПК, погашення всіх зобов'язань, що виникли при користуванні кредитом на умовах, передбачених договором. Для виконання цих зобов'язань відповідачу в п. 3.3.1 надано договором право зараховувати на картковий рахунок кошти для погашення зобов'язань за договором та розпорядження позитивним залишком на картковому рахунку.

Відповідач ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, станом на 28 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором склала 26 023 грн 41 коп., з яких: 15 470 грн 78 коп. - прострочений кредит; 6 285 грн 84 коп. - проценти за прострочений кредит; 1 706 грн 56 коп. - прострочені відсотки; 580 грн 23 коп. - строкові відсотки; 180 грн - несвоєчасна оплата щомісячного платежу більше 7 днів; 1 800 грн - несвоєчасна оплата щомісячного платежу більше 30днів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано керувався положеннями ст. ст. 526, 1054 ЦК України та правильно виходив з того, що у ОСОБА_6 утворилася заборгованість перед позивачем, у зв'язку з неналежним виконанням покладених на неї зобов'язань за кредитним договором, яка підлягає стягненню з неї.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про те, що судами попередніх інстанцій не враховано дострокове погашення частини тіла кредиту у розмірі 10 000 грн, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2.4.10 договору зарахування коштів на картковий рахунок відбувається шляхом відкриття та поповнення «технічного» рахунку № 5295, реквізити поповнення карткового рахунку визначаються додатком № 1 до даного договору, зокрема, банк одержувача АТ «БМ Банк».

Відповідно до п. 2.4.9 договору повернення кредиту та сплата процентів за даним договором здійснюється за рахунок грошових коштів, що надійшли на картковий рахунок будь-яким способом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 14 березня 2014 року сплатила грошові кошти у розмірі 10 000 грн у касу ПАТ «Банк «Форум» відповідно до квитанції від 14 березня 2014 року № ПН2647672 для перерахування на вказаний у договорі рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «БМ Банк» (а. с. 29-31).

Встановивши, що грошові кошти у розмірі 10 000 грн, сплачені у касу ПАТ «Банк «Форум» відповідно до квитанції від 14 березня 2014 року № ПН2647672 для перерахування на вказаний у договорі рахунок в ПАТ «БМ Банк», не надійшли на вказаний картковий рахунок в ПАТ «БМ Банк», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що погашення частини кредиту у розмірі 10 000 грн, - не відбулося.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення, касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення суду залишаються без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова