АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4980/16 Головуючий 1 інст. - Шестак О.І.
Справа № 2011/4816/2012 Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Колтуновій А.І., Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням, третя особа: служба у справах дітей Дзержинського району Харківської міської ради,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим приміщенням, в якому просив суд визначити порядок користування жилою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого виділити йому в користування жилу кімнату розміром 11,2 кв. м., виділити відповідачам в користування жилі кімнати розміром 16,5 кв.м. і 11,3 кв.м. Залишити в спільному користуванні місця загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовані шафи.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на праві спільної сумісної власності йому та відповідачам належить квартира АДРЕСА_1, його частка у спільному майні складає 2/5. Квартира складається з трьох жилих кімнат площами: 11,2 кв.м., 16,5 кв.м., 11,3 кв.м., а також кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору та вбудованих шаф. Домовленості щодо поділу даної квартири співвласники не дійшли, він фактично позбавлений можливості користуватися своєю власністю, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

15.07.2015 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та в інтересах дочки ОСОБА_6, в якій просила суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого виділити: ОСОБА_4 з малолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., ізольовану житлову кімнату (згідно технічного паспорту приміщення № ), житловою площею 11,2 м.кв. з виходом на балкон. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 житлові кімнати житловою площею 11,3 м.кв. (згідно технічного паспорту приміщення № 7) та житловою площею 16,5 м.кв. (згідно технічного паспорту приміщення № 8). Також просила залишити в спільному користуванні приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор.

В обґрунтування поданого зустрічного позову ОСОБА_4 зазначає, що їй та її малолітній дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., належить 2/5 спірної квартири, тому вони разом з малолітньою дитиною займають ізольовану кімнату з балконом. Інші співвласники: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 можуть користуватися іншими житловими кімнатами, всі інші приміщення залишити в спільному користуванні: кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 травня 2014 року позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.05.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10.12.2014 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.05.2014 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Дзержинського району Харківської міської ради про визначення порядку користування житловим приміщенням скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим приміщення задоволено. Виділено в користуванні ОСОБА_5 житлову кімнату розміром 11,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Виділено в користування ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в користування житлові кімнати розмірами 16,5 кв.м і 11,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Залишено в спільному користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 приміщення в загальному користуванні: кухню площею 6,5 кв. м., ванну кімнату площею 2,0 кв. м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 5,4 кв.м., вбудовані шафи площею 2,6; 0,6; 0,5 кв.м. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3, звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити, зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Також апеляційну скаргу надано ОСОБА_4, яка, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити, а її зустрічну позовну заяву задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.03.2008 р., виданого відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_5 та члени його сім'ї: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_7 мають на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1, загальна площа квартири становить 58,3кв.м. Свідоцтва видане згідно з розпорядженням від 14.03.2008 р. № 1796 - Ц2.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2009 р. спадкоємцем майна ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син- ОСОБА_5. Спадкове майно складається з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, з відповідною частиною місць загального користування.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22164273 від 16.03.2009 р. вбачається, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу від 10.02.2009 р. належить 1/5 частина квартири.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.05.2011 р. розірваний шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3.

З листа комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 2336905 від 25.10.2011 р. вбачається, що право власності за квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за: 1/5 частина за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого б ХДНК від 10.02.2009 р.; 4/5 частини за ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого ОПЖФ УКИП 14.03.2008 р., р№ 1 - 08 - 302434-Ц2.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 19.11.2011 р., який виготовлено станом обстеження на 09.12.2000 р., технічні характеристики квартири наступні: квартира у житловому будинку розташована на 4 поверсі 12 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 39,0 кв. м., у тому числі 1-а кімната 11,2 кв, м., 2-а кімната 11,3 кв. м., 3-я кімната 16,5 кв. м., кухні площею 6,5 кв. м., вбиральні (сполучено) 1,2 кв. м., ванної кімнати 2,0 кв. м., коридору 5,4 кв. м., вбудованої шафи 2,6; 0,6; 0,5 кв. м. Квартира обладнана балконами (терасою) 1,8 кв. м. Загальна площа квартири 58,3 кв. м., висота приміщень 2,5 м.

Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса № 1751 від 10.07.2013 р. виділити у користування ОСОБА_5 жилу кімнату площею 11,2 кв. м., а також виділити відповідачам у користування жилі кімнати площею 16,5 кв. м. та 11,3 кв. м. та залишити кухню, туалет, ванну кімнату, вбудовані шафи та коридор у спільному користуванні у трикімнатній квартирі, розташованій в АДРЕСА_1 можливо.

На розгляд суду запропоновано 2 варіанти порядку користування квартири АДРЕСА_1. Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого виділити в користування: співвласникам квартири ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в спільне користування житлову кімнату (згідно технічного паспорту приміщення № 5), житловою площею 11,2 кв. м.; співвласникам квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (з її малолітнім сином ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3) в спільне користування житлову кімнату (згідно технічного паспорту приміщення № 7), житловою площею 11,3 кв. м. та житлову кімнату (згідно технічного паспорту приміщення № 8), житловою площею 16,5 кв. м. можливо. Залишити в спільному користуванні приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, коридор та вбудовані шафи, можливо.

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно - технічної експертизи Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса № 9036 від 3.12.2013 р. можливо визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до результатів судової будівельно - технічної експертизи № 1751 від 10.07.2013 року (варіант № 2 порядку користування квартирою), встановити порядок користування квартирою, відповідно до якого виділити: ОСОБА_4 з двома малолітніми дітьми ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., окрему житлову кімнату прим. № 5, житловою площею 11,2 кв, м. з виходом на балкон, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в їх спільне користування окрему житлову кімнату прим. № 8 житловою площею 15,0 кв. м., залишити у спільному користуванні приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та вбудовані шафи можливо з відступом від ідеальних часток співвласників.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.04.2015 р. вирішено визнати за ОСОБА_3 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/5 частини квартири АДРЕСА_1. Вирішено визнати за ОСОБА_4 . частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/5 частини квартири № 12 за цією адресою. Вирішено визнати за ОСОБА_7 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/5 частини квартири № 12 за цією адресою. Вирішено визнати за ОСОБА_5 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/5 частини квартири АДРЕСА_1.

За договором дарування від 11.07.2015 р. ОСОБА_7 передала безоплатно у власність (подарувала), а малолітня ОСОБА_6, в особі батька ОСОБА_13, прийняла безоплатно у дар 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В акті обстеження № 91 житлово - побутових умов проживання сім'ї від 11.09.2015 р., затвердженого начальником служби у справах дітей Дзержинського району управління ССД департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Гладченко Н. О. - зазначається, що проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1, житло розміщено на 4 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 3 кімнат, умови проживання задовільні. Квартира обладнана комунальними зручностями, зроблено ремонт, облаштована необхідними меблями та речами домашнього побуту. Зі слів ОСОБА_4 кімнату № 5 займає вона з ОСОБА_6, кімнату № 7 займає ОСОБА_13 та ОСОБА_12, кімнату № 8 займає ОСОБА_7 Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: малолітній ОСОБА_12 спить на одному ліжку з батьком, малолітня ОСОБА_6 на одному ліжку з матір'ю. У дітей є окремі місця для занять та проведення вільного часу, є місця для зберігання одягу та речей.

Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса №10425 від 29.01.2016 р. можливо визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого виділити в користування: співвласникам квартири ОСОБА_4 і малолітній дочці ОСОБА_6 (2/5 частки) ізольовану житлову кімнату (згідно технічного паспорту приміщення № 5), житловою площею 11,2 кв. м. з виходом на балкон; співвласникам ОСОБА_5 і ОСОБА_3 житлові кімнати житловою площею 11,3 кв. м. (згідно технічного паспорту приміщення № 7) і житловою площею 16,5 кв. м. (згідно технічного паспорту приміщення № 8); залишити в спільному користуванні приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню і коридор, можливо.

Для другого варіанту порядку користування квартирою необхідно: демонтувати та закласти двірний блок з приміщення «1» до приміщенні «8»; у житловій кімнаті «8» улаштувати перегородки, утворивши житлову кімнату площею 15,0 кв.м. та коридор площею 1,5 кв. м.; улаштувати двірний проріз та вмонтувати двірний блок з приміщення «1» до нового коридору, та з приміщення «8» до нового коридору.

Переобладнання по запропонованому варіанту необхідно проводити у відповідності з ДБН А.3.1 - 5 - 2009 «Организация строительного производства» і «Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», на основі проектних рішень, розроблених спеціалізованою організацією, при наявності належним чином оформленого дозволу виконкому місцевої ради народних депутатів, державної пожежної інспекції і газового господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч.7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 розташована на 4 поверсі 12 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 39,0 кв. м., у тому числі 1-а кімната 11,2 кв. м., 2-а кімната 11,3 кв. м., 3-я кімната 16,5 кв. м., кухні площею 6,5 кв. м., вбиральні (сполучено) 1,2 кв. м., ванної кімнати 2,0 кв. м., коридору 5,4 кв. м., вбудованої шафи 2,6; 0,6; 0,5 кв. м. Квартира обладнана балконами (терасою) 1,8 кв. м., загальна площа квартири 58,3 кв. м., висота приміщень 2,5 м.

За ч. ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпеч

їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Судовим розглядом вірно встановлено, що фактично квартирою АДРЕСА_1, користується ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_13 та троє її дітей, про що також зазначено в акті обстеження житлово - побутових умов проживання сім'ї № 91 від 11.09.2015 р.

Суд 1 інстанції розглянувши усі варіанти, які були запропоновані висновками трьох експертиз, враховуючи, що оскільки сторони не домовились щодо користування житловим приміщенням, ніхто з них не бажав взяти на себе, або разом зробити переобладнання пропонованих експертами варіантів, щоб кімнати стали ізольованими одна від одної, а виділення ОСОБА_4 та її малолітній дитині ОСОБА_6 житлової кімнати площею 11,2 кв. м., при тому, що на їхню долю припадає житлова площа 15,6 кв. м. - є несправедливим та таким, що порушує їхні права, дійшов вірного висновку, що зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню.

Крім того, беручи до уваги, що на 2/5 частини квартири припадає площа 23,3 кв. м, в тому числі житлова - 15,6 кв. м., а ОСОБА_5 просив виділити йому в користування кімнату площею 11,2 кв. м., що не перевищує розмір площі пропорційно до належної йому частки, врахувавши, що сторони категорично заперечували проти проведення перепланування квартири, звертаючи увагу на те, що між ОСОБА_5 та іншими співвласниками спірної квартири, які проживають однією сім'єю, склалися неприязні стосунки, тобто спільне проживання ОСОБА_5 в кімнаті, що не є ізольованою, призведе до ще більш загострених відносин між сторонами, суд 1 інстанції дійшов підставного висновку про задоволенні позову ОСОБА_5, якому виділяється в користування ізольована кімната площею 11,2 кв.м.

Також, оскільки частка ОСОБА_4 та її малолітньої дитини ОСОБА_6 складає 2/5 частини квартири, і на цю частку припадає площа 23,3 кв. м, в тому числі житлова - 15,6 кв. м., тому колегія суддів погоджується з висновком суду, що саме ОСОБА_4 необхідно виділити житлову кімнату площею 16,5 кв. м., а іншому співвласнику - ОСОБА_3 - житлову кімнату 11,3 кв. м.

З підстав наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд 1 інстанції, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов ґрунтовного висновку, що позов ОСОБА_5 обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки такий порядок користування житлом не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи, які викладено в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують

В зв'язку з чим судова колегія не вбачає правових підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315,317,319,324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - А.І. Колтунова

Т.М. Костенко