Єдиний унікальний номер 2-506/2010
Номер провадження 6/725/103/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2016 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., при секретарі Слободян В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Заявник посилався на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 березня 2010 року позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за природний газ за період з 01.05.2008 року по 13.05.2009 року у розмірі 2063 грн. 38 коп., а також понесені судові витрати.

Виконавчий лист за вказаним судовим рішенням стягувачем було вчасно отримано, однак як вбачається з листа № 9948 від 20.07.2016 року у Відділ державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ на виконанні не перебуває.

Просив видати дублікат виконавчого листа відносно боржника та визнати причини пропуску строку предявлення виконавчого документу до виконання поважними та поновити пропущений строк предявлення до виконання.

Сторони у судове засідання не зявились, їх неявка перешкоджає розгляду питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Частково дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Згідно ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-506/10, 30.03.2010 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» було задоволено.

Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили, є обовязковим до виконання на всій території України.

З поданої до суду заяви видно, виконавчий лист №2-506/10, виданий по справі за позовом Дочірнього підприємства «Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, було втрачено

При вирішенні даної заяви суд керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також розясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 22.02.2005 року, ухваленого у справі «Шаренок проти України», було встановлено порушення ст.6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції. При цьому, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобтоправо порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Суд сказав на свою прецедентну практику, згідно з якою відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 371 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» - задовольнити.

ОСОБА_1 компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.03.2010 року у справі №2-506/10 за позовом Дочірнього підприємства «Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Поновити стягувачу ОСОБА_1 компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа №2-506/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача заборгованості за природний газ за період з 01.05.2008 року по 13.05.2009 року у розмірі 2063 грн. 38 коп., а також понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька