Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2055/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

02.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

секретар Гусак А.О.

за участю позивача та її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна.

Зазначала, що її дочка та син відповідачки мали намір створити сім'ю та з весни 2014 року мешкали разом в зареєстрованому за померлою матір'ю відповідачки будинку за адресою: АДРЕСА_1. У вересні 2014 року вона за особисті кошти придбала бетонний паркан у кількості 12 секцій, оплатила його доставку та за згодою відповідача встановила його за зазначеною адресою.

Загальна сума понесених нею витрат складає 4910 грн., що підтверджується товарним чеком № 38 від 27 вересня 2014 року.

В квітні 2015 року її дочка та син відповідачки одружилися, однак на даний час вони припинили спільне проживання. Дочка має бажання розірвати шлюб, після чого паркан залишиться у володінні відповідачки.

Звернувшись до відповідачки з вимогою про повернення паркану або про відшкодування вартості паркану, вона отримала відмову.

Просила зобов'язати відповідачку повернути їй бетонний паркан у кількості 12 секцій, вартістю 4040 грн. та судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2016 року позов задоволено. Суд встановив, що паркан, який розбирається на окремі секції, за згодою відповідача за кошти позивача було встановлено біля спадкового будинку, в якому проживала донька позивача з сином відповідача. Оскільки їх спільне проживання припинено, то позивач має право забрати встановлені нею 12 секцій паркану.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд не взяв до уваги пояснення позивачки в судовому засіданні, що паркан нею був подарований на весіллі майбутньому подружжю: доньці позивачки та сину відповідачки. Оскільки паркан був подарований, позивачка втратила право власності на нього.

В засіданні апеляційного суду позивач та представник позивача просили відхилити апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлена судом під розписку ( а.с.153,156,161), в засідання апеляційного суду не прибула, причини неявки суду не повідомила.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 27 вересня 2014 року позивач придбала 12 секцій бетонного паркану за 4040 грн., також сплатила їх доставку в сумі 150 грн. та роботу по встановленню в сумі 720 грн. (а.с.8).

Цей паркан був встановлений біля будинку №75 по вул.Жовтневій в селищі Нова Прага Олександрійського району. Зазначений факт, а також те, що паркан був встановлений за згодою відповідача ОСОБА_3, сторони не оспорюють.

Поясненнями сторін в суді першої інстанції підтверджується, що причиною встановлення позивачем паркану біля спадкового будинку відповідача було те, що дочка позивача та син відповідача проживали в цьому будинку з весни 2014 року, 25 квітня 2015 року зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням суду 13 січня 2016 року (а.с.9,32), тобто позивач за згодою відповідача створювала умови для проживання своєї доньки, яка в цьому будинку вже не проживає.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до того, що позивач втратила своє право на паркан, оскільки він є подарованим майном дітям сторін у справі. Зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі.

Належних та допустимих доказів того, що між позивачем та її донькою і сином відповідача в належній формі відповідно до вимог п.3 ст.208 , ст.ст.717,718 ЦК України укладено договір дарування паркану, матеріали справи не містять. Суперечливі показання свідків суд обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст.179,186 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поліпшення речі можливе лише за згодою власника. Якщо поліпшення речі можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, особа, яка їх зробила, має право на їх вилучення. Якщо особа без згоди власника зробила поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, вона не має права на відшкодування їх вартості (ч.1,2,5 ст.778 ЦК України).

Спадковою справою підтверджується, що власником будинку є ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої заяву про прийняття спадщини 09 вересня 2010 року подала відповідач ОСОБА_3, проте до цього часу не оформила своїх спадкових прав (а.с.47-52).

Відповідно до ч.5 ст.1269 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, чим спростовуються доводи відповідача, що власником спірного майна є діти сторін у справі.

В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

Л.В.Суровицька