РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., за участю секретаря судового засідання Мацинської О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив:

16 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою (уточненою) до відповідачів, в якій просила визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений сторонами на товарній біржі «Українська» 12.05.2000 року за реєстраційним номером № 91640, дійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.05.2000 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Право власності позивача зареєстроване Токмацьким бюро технічної інвентаризації 16.05.2000 року за реєстраційним номером № 8956. Позивачем були виконані всі умови договору купівлі-продажу, вона прийняла у своє володіння квартиру, сплатила обумовлену договором її вартість та зареєструвала своє право власності на квартиру в Токмацькому БТІ. З боку відповідачів теж були виконані всі умови договору купівлі-продажу. З моменту купівлі-продажу зазначеної квартири, а саме: з 12.05.2000 року по теперішній час позивач постійно утримує квартиру, сплачує за неї комунальні послуги. У зв'язку з сімейними обставинами у позивача виникла необхідність продати зазначену квартиру. З метою оформлення договору купівлі-продажу, вона звернулася до державної нотаріальної контори, де нотаріусом усно було відмовлено у вчинені нотаріальної дії з причин недійсності біржової угоди купівлі-продажу. Зареєстрований товарною біржею «Українська» договір купівлі-продажу квартири вважається недійсним, як такій, що не відповідає вимогам ст.. ст. 655. 657 ЦК України, так як у встановленому законом порядку нотаріально не посвідчений. На даний час позивач не має можливості повноцінно, як власниця квартири володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, таким чином змушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданої заяви просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, відповідно до наданих заяв просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 12 травня 2000 року був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір купівлі-продажу було укладено на товарній біржі «Українська» 12.05.2000 року, реєстраційний номер 91640.

Умови вказаного договору купівлі-продажу були виконані сторонами в повному обсязі: покупцям передана у власність квартира, а продавцю грошові кошти на суму, передбачену договором, що підтверджуються відміткою про одержання продавцем від покупця обумовленої суми до підписання вказаного договору в п. 3 та власноручними підписами сторін угоди договору купівлі-продажу нерухомості.

Вказана угода не містить протизаконних умов.

Відповідні відомості про нового власника ОСОБА_1 були внесені в технічний паспорт на зазначену квартиру, що підтверджується копією технічного паспорту.

Даний договір 16.05.2000 року був зареєстровано в КП «Абрис», тобто бюро технічної інвентаризації, про що був зроблений реєстраційний напис на технічному паспорті квартири, завірений круглою печаткою КП «Абрис».

Таким чином, на час укладення договору купівлі-продажу нерухомості БТІ визнало законність вчиненого правочину та зареєструвало за позивачем право власності на зазначену квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на підставі вказаного договору.

Позивач ОСОБА_1 вирішила продати вище вказану квартиру та з метою оформлення договору купівлі-продажу звернулася до нотаріальної контори, де нотаріусом усно було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин недійсності біржової угоди купівлі-продажу. Зазначені обставини сторони не оспорюють.

З моменту купівлі-продажу зазначеної квартири, а саме: з 12.05.2000 року по теперішній час позивачка постійно утримує квартиру, сплачує за неї комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається.

Оскільки позивач повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, сплатив за придбане майно три тисячі вісімсот дев'яносто п'ять гривень, які продавець одержала від покупця до підписання даної угоди, проживає в даній квартирі, у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавався недійсним, ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України "Про власність" набула право власності на квартиру і правомірно володіє нею. Передбачених законом підстав для визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірної квартири в судовому порядку не має.

Враховуючи п. 4 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ (Зобов'язання, що виникають з угод) Верховного Суду України від 04.08.2001 року слідує, що на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального оформлення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна із сторін повністю або частково виконала її, а друга ухиляється від нотаріального оформлення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього, у тому числі шляхом укладення щодо предмета зобов'язань нотаріально оформленої угоди з іншою особою.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що позивачем повністю виконано умови укладеного договору, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди і

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, захист майнових прав позивача можливий лише шляхом визнання договору дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, який зареєстрований 12.05.2000 року товарною біржею «Українська» за реєстраційним номером 91640, - визнати дійсним.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: