Справа № 481/800/16-ц
Провадж.№ 2/481/399/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

05.12.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно 24820 грн., вказуючи на те, що 14.08.2015 року вона уклала з відповідачкою усний договір позики на підтвердження укладення якого відповідачем було складено розписку. Згідно розписки відповідачка отримала в борг від позивачки грошові кошти в розмірі 1000 доларів США строком до 14.02.2016. Станом на день подачі позову до суду відповідачка борг не повернула, чим порушила взяті на себе зобовязання, тому позивач просила позовні вимоги задовольнити, стягнути суму боргу 1000 доларів США (згідно курсу валют на день подачі позову 24 грн. 82 коп. за 1 долар), що в еквіваленті становить 24 820 грн.

Позивачка неодноразово збільшувала розмір позовних вимог та в остаточній редакції заяви від 18.10.2016 року просила стягнути з відповідачки борг у розмірі 1000,00 доларів США ( що в еквіваленті становить 25 780,00 грн.) та проценти за прострочення повернення позики за 247 днів у розмірі 12 350,00 доларів США ( що еквівалентно 318 383,00 грн.).

В судове засідання позивачка не зявилася проте надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала

Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку

Судом встановлено, що 14.08.2015 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 договір позики, відповідно до якого, відповідачка отримала від позивачки в борг грошову суму в розмірі 1000,00 доларів США до 14.02.2016 року. За порушення строків повернення грошових коштів відповідачка зобовязалася виплатити проценти в розмірі 5% за кожен день прострочення. Зазначене підтверджується розпискою складеною у присутності свідків, наявною в матеріалах справи (а.с.29).

Вимогами ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Договір позики укладений між позивачем та відповідачем 14.08.2015 року та відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов позивач представив розписку позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми 1000 доларів США та встановлює строк повернення грошових коштів та відповідальність у випадку прострочення зобовязання.

Отже, письмова форма договору внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Така правова позиція Верховного Суду України зазначена в рішенні від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачка свої боргові зобовязання не виконала, будь-які докази повернення боргу позивачу в справі відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договором позики є законними і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В договорі позики встановлено розмір процентів які боржник у випадку порушення строків повернення боргу зобовязався сплатити на користь кредитора у розмірі 5% за кожен день прострочення.

Оскільки останнім днем повернення боргу було 14.02.2016 року то відповідно боржником було прострочено повернення позики станом на 18.10.2016 року на 247 днів. Згідно розрахунку наданого позивачем з відповідача підлягає стягненню (1000,00 дол. х 5% х 247днів) 12350 доларів США.

Згідно даних офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного Банку України на день розгляду справи в суді курс долара відносно гривні станом на 05.12. 2016 року складає: 25 грн. 89 коп. за 1 долар США, тому заявлені вимоги позивача про стягнення боргу та відсотків за договором позики підлягають задоволенню в сумі:

-борг 1000 доларів х 25 грн. 89 коп. = 25 890,00 грн.

- відсотки 12 350,00 доларів х 25 грн. 89 коп. = 319 741,50 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню за договором позики складає 25 890,00 грн. + 319 741,50 грн. = 345 631,50 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору.

Відповідно до вимог п.п. 1. п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Ціна позову, що розглянутий судом становить 345 631,50 грн., відповідно 1 відсоток від суми позову становить 3 456,32 грн. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 551,20 грн. та на користь держави у розмірі (3456,32 грн. - 551,20 грн. ) 2905,12 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІДН) проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІДН), проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за договором позики в сумі 345 631 (триста сорок пять тисяч шістсот тридцять одну) гривню 50 копійок та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІДН) проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 905 (дві тисячі девятсот пять ) гривень 12 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення чи з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Суддя