Справа № 627/294/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Пушкар І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 9 березня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки площами 0,2081 га, 2, 1606 га та 2, 4701 га, які розташовані на території Краснокутської селищної ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті її матері відкрилась спадщина на земельні ділянки, які належали її матері ОСОБА_2, яка померла 20 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІІ - ЕР №583414.

Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки.

У відкрите судове засідання представник позивача не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання вимоги ОСОБА_1 та прохала їх задовольнити.

Представник відповідача Краснокутської селищної ради Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2, яка померла 20 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІІ- ЕР № 583414, відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 0,2081 га, 2,4255 га та площею 2, 1606 га, які розташовані на території Краснокутської селищної ради Харківської області, що належали їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996060, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996062 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996061, копії яких маються в матеріалах справи.

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця.

Факт, що позивач являється сином померлої ОСОБА_2 підтверджується його свідоцтвом про народження, копія якого знаходяться в матеріалах справи.

Також, крім позивача спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_3, яка відмовилася від прийняття спадщини, про що свідчить відповідна нотаріально посвідчена заява.

Чоловік спадкодавці ОСОБА_4 помер 10 червня 1980 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ - ВЛ №328284.

Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 10.06.2016 року № 896/02-14, що згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 2014- 2016 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої 20 березня 2014 року ОСОБА_2 до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996060, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996062 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996061.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті спадкодавця ОСОБА_2 має законне право на земельні ділянки в порядку спадкування.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223,1225, 1261 ЦК України, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за законом:

- на земельну ділянку площею 0,2081 гектарах, кадастровий номер: :06:001:0057, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996060;

- на земельну ділянку площею 2,4255 гектарах, кадастровий номер: :03:001:0227, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996062;

- на земельну ділянку площею 2,1606 гектарах, кадастровий номер: :03:001:0226, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №996061, після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 20 березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА