Справа № 301/1854/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" листопада 2016 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
ОСОБА_2 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 259663 грн.
Про факт отримання грошових коштів ОСОБА_3 написав відповідну розписку та зобовязувався їх повернути.
Вказану претензію відповідач отримав 11.08.2016 року, однак, по сьогоднішній день не виконав взяті на себе зобовязання. Станом на 01.09.2016 року його борг становить 259663 грн., з яких: 258030 грн. основний борг, 1633 грн. пеня.
Просила суд стягнути з відповідача в її користь 259663 грн. боргу та судові витрати по справі в сумі 2596,60 грн.
В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки до суду не повідомила (а.с.30,37).
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 257287,96 грн. боргу, що складається з 255649 грн. основного боргу та 1638.96 грн. пені, що розраховані за офіційним курсом долару США на день розгляду справи, з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не подав ( а.с. 9,23,31,38).
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає уточнені позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, кожна сторона розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, сторони зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки (ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. ст. 11-16, 509, 526, 530, 610, 614, 625, 629 ЦК України, цивільні зобов'язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк встановлений договором.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов, а також отримання грошей може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України по справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року.
Дані обставини підтверджуються оригіналами вказаного листа та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що була оглянута судом в ході розгляду справи.
З пояснень представника позивача вбачається, що з дня настання строку повернення боргу, тобто з 01.06.2016 року у сумі 5000 доларів США та з 01.07.2016 року у сумі 5000 доларів США, і по даний час відповідач не повернув борг.
Відповідач вказане твердження позивачки не спростував, належними доказами повернення боргу не підтвердив.
Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.
Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.
Дана позиція суду узгоджується з правовою позицією ВСУ по справі N 6-79цс14 від 02.07.2014 року.
Станом на 09.11.2016 року - день розгляду справи - офіційний курс долара США до гривні становить 25,5649 грн. за 1 долар США.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розписки про отримання коштів у борг, ОСОБА_3 зобовязувався повернути борг двома частинами, а саме: 5000 доларів США до 01.06.2016 року, 5000 доларів США до 01.07.2016 року.
Отже, строк виконання зобовязання в частині повернення першої частини боргу у сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 127824,50 грн., настав 01.06.2016 року, а другої частини у такому ж розмірі 01.07.2016 року.
Суд розглядає справи в межах предявлених позовних вимог. Позивачка просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 3% річних за порушення зобовязання, а саме: за період з 01.06.2016 року по 01.09.2016 року у сумі 977,07 грн. (не повернуто грошові кошти у сумі 127824,50 грн., строк прострочення зобовязання 92 дні) та за період з 01.07.2016 року у сумі 661,89 грн. (не повернуто грошові кошти у сумі 127824,50 грн., строк прострочення зобовязання 62 дні).
Таким чином, загальна сума пені за порушення грошового зобовязання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України становить 1638.96 грн.
За таких обставин, суд вважає позов ОСОБА_2 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, тому з відповідача слід стягнути борг у сумі 257287,96 грн., що складається з: 255649 грн. основного боргу та 1638,96 грн. пені.
Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді 2572,87 судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду, відповідно до розміру задоволених позовних вимог (а.с. 1, 12).
Керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 57-60, 88 ч.1, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України,
Уточнений позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 257287 (двісті пятдесят сім тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 96 коп. боргу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2572 (дві тисячі пятсот сімдесят дві) грн. 87 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а позивачем протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських