Справа № 390/346/16-ц
Провадження № 2/390/205/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Пасічника Д.І.,

при секретарі ? Кулик К.І.,

за участі сторін:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача відділу ДВС Кіровоградського РУЮ Кіровоградської області - Родченкова В.В.,

третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_8 до ОСОБА_9, відділу ДВС Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області, треті особи на боці відповідачів: Кіровоградське районне відділення Кіровоградського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову на боці позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_11, про переведення прав кредитора у зобов'язанні та звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_8 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_9, Відділу ДВС Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області, треті особи на стороні відповідачів Кіровоградське РВП ГУ НП в Кіровоградській області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, ОСОБА_11 про переведення прав кредитора у зобов'язанні та звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу ОСОБА_8 на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 Власниками інших частин будинку є ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_9, яким належить по 1/4 частині вказаного майна. Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 15.01.2009 року з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 29980,83 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., та на користь ОСОБА_6 454 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. В процесі виконання даного вироку державним виконавцем Відділу ДВС Кіровоградського РУЮ 28.09.2010 року винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_9 Крім того, постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.12.2007 року також накладено арешт на майно ОСОБА_9 для забезпечення цивільного позову ОСОБА_4, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні. У зв'язку з відбуванням ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі за відсутності у нього коштів для погашення боргу перед ОСОБА_4, ОСОБА_6 виникла небезпека втрати ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності у зв'язку з можливістю продажу 1/4 частини будинку, що належить ОСОБА_9 з публічних торгів. Наявність двох заборон на 1/4 будинку, частина якого належить позивачу є перешкодою у реалізації прав осіб, які не є сторонами виконавчого провадження та не мають боргових зобов'язань перед стягувачами. З метою захисту своїх прав, позивач ОСОБА_8 бажає погасити борг ОСОБА_9 у зведеному виконавчому провадженні в сумі 147214,01 грн., а тому вважає можливим вимагати визнання за нею права замінити кредитора у зобов'язанні в якому ОСОБА_9 є боржником, щодо погашення боргу за зведеним виконавчим провадженням у сумі 147214,01 грн. та звільнити з-під арешту 1/4 частину житлового будинку за вищевказаною адресою, що належить ОСОБА_9

Представник позивача - ОСОБА_2 підтримала позовну заяву в повному обсязі, з підстав зазначених в позові та пояснила, що вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 15.01.2009 року з ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 29980,83 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., та на користь ОСОБА_6 454 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. У зв'язку з відбуванням ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у нього відсутні кошти для погашення боргу перед ОСОБА_4, ОСОБА_6 В процесі виконання даного вироку державним виконавцем Відділу ДВС Кіровоградського РУЮ 28.09.2010 року винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_9, а саме 1/4 частки житлового будинку, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Крім того, постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.12.2007 року також накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_9 для забезпечення цивільного позову ОСОБА_4, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні. Крім ОСОБА_9, власниками інших частин будинку є ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_11, яким належить по 1/4 частині вказаного майна. В ході виконавчого провадження, в разі виставлення на прилюдні торги та продажу 1/4 частки будинку, що належить ОСОБА_9, можливе виникнення ситуації втрати прав переважних покупців у ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_11 Оскільки ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_9 та ОСОБА_5 і сестрою ОСОБА_11, а направлення майна, що належить ОСОБА_9 на публічні торги та перехід права власності на це майно до третіх осіб для ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_11 є небажаним та суперечить їх інтересам. В зв'язку з чим, ОСОБА_8 перерахувала суму, необхідну для погашення боргу ОСОБА_9 перед стягувачами в повному обсязі, на депозитний рахунок виконавчої служби. Виконання позивачем зобов'язання замість ОСОБА_9 свідчить про наявну можливість визнання за нею, ОСОБА_8 право заміни кредитора у даному виконавчому провадженню. Крім того, представником позивача зазначено, що ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2016 року скасовано арешт на майно ОСОБА_9, накладений постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.12.2007 року, однак, залишається нескасований арешт майна ОСОБА_9, накладений виконавчою службою, а тому просила задовольнити позовні вимоги і в цій частині.

Представник відповідача відділу ДВС Кіровоградського РУЮ Кіровоградської області - Родченков В.В. в судовому засіданні пояснив, що інші стягнення з ОСОБА_9, окрім встановлених вироком апеляційного суду від 15.01.2009 року, в провадженні державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції відсутні. 02.06.2016 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби надійшла сума на погашення заборгованості ОСОБА_9 за даним виконавчим провадженням в повному обсязі. Після перерахування коштів, призначених стягувачам, виконавче провадження буде завершене, а тому спір відсутній. Через це не заперечував проти задоволення позову.

Представник третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не заперечив проти задоволення позову, у зв'язку із внесенням суми 147214,01 грн. на депозитний рахунок державної виконавчої служби.

Третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 підтримала свого представника ОСОБА_7 і також не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник третьої особи - Кіровоградського районного відділення Кіровоградського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини його неявки суду не повідомлені.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.12.2007 року постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області Бойченко О.В. накладено арешт на нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_9, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2

Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 15.01.2009 року, ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років. Згідно даного вироку, частково задоволено цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_6, та з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 29980,83 грн. і моральну шкоду в розмірі 50000 грн., та на користь ОСОБА_6 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 454 грн. і моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

З матеріалів зведеного виконавчого провадження, досліджених судом, вбачається, що у Відділі державної виконавчої служби Кіровоградського РУЮ на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_9 вищевказаних грошових сум.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 20.05.2010 року житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в АДРЕСА_2 визнано спільною власністю ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та визнано за кожним право власності на 1/4 частину будинку з господарськими спорудами. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок видане 03.03.1989 року на ім'я ОСОБА_9 визнано недійсним в частині 3/4 вказаного будинку. Арешт накладений на майно в частині належного ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8 - скасовано та звільнено з-під арешту 3/4 частини зазначеного будинку, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_11 і ОСОБА_8

28.09.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції Лазаренко С.В. при примусовому виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_6 винесено постанову про арешт всього майна, що належить ОСОБА_9: на 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_2

Згідно акту опису й арешту майна від 07.08.2012 року, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції Лазаренко С.В. у присутності понятих та представника боржника ОСОБА_9 - ОСОБА_14, а також ОСОБА_5, описано та накладено арешт на майно, а саме: 1/4 нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_9 на праві власності: домоволодіння з надвірними будівлями та земельну ділянку, загальною площею 0,22 га, на якій розташований вказаний житловий будинок. Щодо описаного майна встановлено обмеження права користування ним: у формі заборони відчуження.

Згідно висновку наданого ФОП ОСОБА_15 при проведенні оцінки нерухомості вартість належного ОСОБА_9 1/4 частини житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_2, станом на 07.12.2015 року складає 154829,00 грн.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення, згідно ст.14 ЦПК України, є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником. Доказами правонаступництва, серед іншим може бути правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні.

Згідно ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦК України кожна особа має право на захист, в порядку, встановленому ЦПК, свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом можутьбути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При вивчені обставин обрання сторонами способів захисту невизнаних або оспорених прав, суд виходить з встановлення можливості відповідним способом поновити порушені права у разі існування останніх, недопущення їх порушення в разі такої загрози. Способом захисту прав є відповідні заходи, які дають об'єктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Позивачем не ставиться питання про визнання права власності. Спосіб захисту, який обраний позивачкою у справі - переведення прав кредитора у зобов'язанні що існує між ОСОБА_9, як боржником, та ОСОБА_4, ОСОБА_6, як кредиторами, не передбачений законами України, зокрема, ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд України, надавши правову позицію щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні надано у постанові від 20.11.2013 року за результатом розгляду справи № 6-122цс13.

Вибуття стягувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з виконавчого провадження на даній стадії його проведення унеможливить виконання рішення суду.

Суд не може взяти до уваги твердження представника позивача про можливість ОСОБА_9 скористатись правом, передбаченим ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме реалізувати належне йому майно до його примусової реалізації, оскільки матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками, що арешт на нерухоме майно ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2, накладено 07.12.2007 року постановою слідчого. Той факт, що 20.05.2010 року за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області вказаний житловий будинок визнано спільною власністю ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та визнано за кожним право власності на 1/4 частину будинку з господарськими спорудами не спростовує того що, арешт на майно ОСОБА_9 накладений раніше ніж було відкрито виконавче провадження і діяв на час розподілу часток та зберіг свою чинність і після виділення 1/4 частки ОСОБА_9, оскільки свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок на ім'я ОСОБА_9 видане 03.03.1989 року визнано недійсним лише в частинах, що належать ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_8, а в частині ОСОБА_9 вказане свідоцтво є дійсним.

Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про звільнення майна ОСОБА_16 з-під арешту, суд приходить до наступних висновків.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається державним виконавцем, на підставі ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

На підставі ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно боржника, знімається у разі закінчення виконавчого провадження, крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ч.5 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В окремих випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як підставу звільнення зазначеного нерухомого майна ОСОБА_9 з-під арешту позивачем та її представником зазначено, що зазначений арешт майна ОСОБА_9 перешкоджає ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 в реалізації їх прав, як співвласникам, разом з тим, доказів закриття виконавчого провадження щодо зобов'язань ОСОБА_9 учасниками розгляду до суду не надано.

Таким чином, в зв'язку з непідтвердженням закриття виконавчого провадження відкритого для примусового стягнення з заборгованості з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_6 підстави для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_9 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого цивільного права, законні підстави для задоволення цивільного позову відсутні, а тому суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

На підставі п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст.8, 11, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.15, 16, 512, 520 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, відділу ДВС Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області, треті особи на боці відповідачів: Кіровоградське районне відділення Кіровоградського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову на боці позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_11, про переведення прав кредитора у зобов'язанні та звільнення майна з-під арешту- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2016 року.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.І.Пасічник