УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконаця та повернення виконавчих листів виданих на основі судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 зверулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначила, що 16.07.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом по цивільній справі № 2-2218/10860/2012 винесено рішення про стягнння з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 239 790.00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 397.90 грн. Рішення суду набуло чинності 27.07.2012 року. Виконавчі листи були направленні виконавчій службі м. Хмельницького.

На даний час відповідач по справі ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 В. кв. 18. Яка знаходиться у її власності, користується описаним та арештованим майном. В приватній власності ОСОБА_2 також має в с. Печеськи по вул. Жовтнева, 4 будинок.

Просить скасувати постанову головного державного виконавця Другого ВДВС м. Хмельницького С.М. ОСОБА_3.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслала до суду заяву, в якій підтримала заявлену скаргу та просила розгляд справи слухати за її відсутності.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку.

Представник Другого МВ ДВС ХМРУЮ у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу.

Закон України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон, в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Згідно статті 1 Закон України (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом по цивільній справі № 2-2218/10860/2012 винесено рішення про стягнння з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 239 790.00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 397.90 грн. Рішення суду набуло чинності 27.07.2012 року. Виконавчі листи були направленні виконавчій службі м. Хмельницького.

15.08.2012 року державний виконавець Другого міського відділу Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 винесла постанову про відкриття виконавчих проваджень.

13.11.2012 року старшим державним виконавцем Другого міського відділу міськрайонного управління виконавчої служби ОСОБА_5 був здійснений опис і арешт майна ОСОБА_2 10/1 В. кв. 18. Описане і арештоване майно було передано на тимчасове зберігання ОСОБА_2 Після вказаних дій на протязі чотирьох років по вказаній вище справі більше нічого не робилося.

На даний час відповідач по справі ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 В. кв. 18. Яка знаходиться у її власності, користується описаним та арештованим майном. В приватній власності ОСОБА_2 також має в с. Печеськи по вул. Жовтнева, 4 будинок.

Згідно вимог ст.32 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Крім того одним із основних заходів примусового виконання рішення суду відповідно до положень статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) є звернення стягнення на майно, яке в тому числі полягає у його арешті.

Згідно частини 1 статті 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Разом з цим, відповідно до п.8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця проводити перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

Відповідно до вимог пункту 4.3. Інструкції державний виконавець у встановленому законом порядку має провести оцінку описаного майна боржника.

За результатами визначення вартості майна державний виконавець складає акт визначення вартості майна, у якому зазначаються дата опису й арешту цього майна, опис та аналіз зібраних і використаних даних та іншої інформації під час визначення вартості майна, вартість кожного описаного предмета та загальна вартість майна. У разі заперечень з боку сторін виконавчого провадження вони мають право зазначити про це в акті. Акт складається у трьох примірниках. Акт визначення вартості майна вважається чинним протягом шести місяців з дня його складання. (пункт 4.3.3.)

Копії актів визначення вартості майна надсилаються сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після його складання. Якщо сторони виконавчого провадження або їх представники присутні під час визначення вартості майна, копії актів вручаються їм під розписку на першому примірнику акту. (пункт 4.3.4.).

Проте державним виконавцем не проведено зазначених дій, що призводить до порушення права стягувача на своєчасне та належне виконання рішення суду та відновлення порушених прав.

31.08.2016 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»

Згідно з п.9 ч.1 ст.47 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснюється або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Натомість судом встановлено, що будь-яких заборон на звернення стягнення на майно чи кошти боржника ОСОБА_2 або підзаконними нормативним актами, прямо не передбачено.

З огляду на це постанова державного виконавця від 01.08.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачеві з цих підстав є незаконною.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим ОСОБА_2 та іншими законами.

З огляду на встановлені обставини державний виконавець передчасно повернув виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що головний державний виконавець Другого міського відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького неправомірно ухвалив 01.08.2016 року постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, так як відповідно до закону України «Про виконавче провадження», в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем не було вжито всіх можливих та достатніх заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

За таких обставинах, суд вважає, що права стягувача порушені і підлягають судовому захисту, шляхом визнання дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького по винесенню та оформленню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві за ВП № 48398885 неправомірними та скасування постанови державного виконавця від 31.08.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та повернення виконавчих листів виданих на основі судового рішення задовільнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 від 31.08.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 48398885.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом пяти днів з дня її проголошення через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. Стефанишин