Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1458/16-ц
Провадження № 2/321/581/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

при секретарі Засько О.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час сторони проживають окремо, а з травня 2014 року по теперішній час діти постійно проживають з позивачем, місце проживання яких встановлено рішенням суду від 6 серпня 2015 року за результатами розгляду цивільної справи № 321/644/15-ц. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться процесом навчанням старшого сина ОСОБА_4, не забезпечує дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання. ОСОБА_3 не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормальї самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, хоча й проживає з дітьми в одному населеному пункті, участі у їх вихованні не приймає, веде аморальний спосіб життя.

В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задоволнти позов на підставах, викладених в позовні заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляду справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 липня 2014 року ОСОБА_1 був звільнений від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей, стягнутих за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2011 року.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 6 серпня 2015 року місцем проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено будинок АДРЕСА_1, що на праві приватної власності належить батькові дітей - ОСОБА_1.

Актом обстеження умов проживання від 16 квітня 2015 року, складеним депутатом Михайлівської селищної ради Запорізької області Сінченко С.М., та актом-довідкою № 1062 від 18 серпня 2016 року, підтверджується факт проживання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з позивачем в належному йому будинку. Згідно наданих актів ОСОБА_1 забезпечує дітям гідні умови для проживання, навчання та розвитку.

Згідно з характеристикою № 107 від 31 травня 2016 року на вихованця КЗ ДНЗ № 2 «Теремок» ОСОБА_5, у вихованні дитини приймає участь тільки батько ОСОБА_1, мати життям дитини не цікавиться, жодного разу не приходила до дитячого дошкільного закладу.

Згідно характеристики учня 3-А класу КЗ «Михайлівська ЗОШ І-ІІ ступенів» Михайлівської РДА ОСОБА_4, вихованням дитини займається батько ОСОБА_1, мати участь у вихованні та навчанні сина не приймає та не цікавиться шкільним життям.

Згідно висновку Михайлівської районної державної адміністрації від 23 грудня 2016 року №01-14/599, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідачка вихованням дітей не займається, коштів на її утримання не надає.

Характер поведінки відповідачки, її особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дітей; відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дітей, які саме в цей час, з урахуванням віку, потребують захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дітей і стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів малолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитини спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_3 маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своїх дітей, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, а саме: не проявляє до них ніякої батьківської турботи, не займається їх вихованням, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають задоволенню, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча згідно вимог СК України має це робити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 131, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, почавши стягнення з 31 жовтня 2016 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 у прибуток держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у розмірі місячної плати.

Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник