Номер провадження: 22-ц/785/7136/16Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

26.07.2016 року, ОСОБА_3 звернулась із позовом про витребування у відповідача і передачу належного їй автомобіля Skoda Rapid, 2013 року випуску № НОМЕР_1 (далі-автомобіль).

Позов обгрунтовано тим, що 22.11.2013 року вона придбала спірний автомобіль, в оформленні якого приймав участь і її колишній чоловік, відповідач ОСОБА_2, який без будь-яких підстав вписав себе у технічний паспопорт на автомобіль. Для внесення таких записів вона згоду не давала, запис вчинено працівниками ДАІ без її відома.

У жовтні 2015 року автомобіль зник, у зв'язку з чим вона звернулась із заявою про скоєння злочину, а наприкінці березня 2016 року від працівників правоохоронних органів позивачці стало відомо, що автомобіль зберігається у відповідача.

Посилаючись на те, що правоохоронні органи бездіють, відповідач користується належним їй автомобілем без правових підстав, просила з підстав ст. 387 ЦПК України позов задовольнити.

Позивачка не приймала участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідач визнав позов частково.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.08.2016 року позов задоволено: суд витребував у відповідача належний позивачці автомобіль з передачею автомоібля позивачці і стягнув з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду і на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

У засіданні колегії судді: відповідач скаргу підтримав; представник позивачки скаргу не визнав.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Позивачка просила витребувати у відповідача автомобіль і передати їй спірний автомобіль з підстав ст. 387 ЦК Украни, зазначаючи, що відповідно до технічного паспорта на автомобіль вона є його власником, а відповідач незаконно, без правової підстави, заволодів належним їй на праві власності автомобілем (а.с1,2).

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що відповідач порушив право власності позивачки на автомобіль, яке підлягає захисту шляхом витребування автомобіля у відповідача (а.с.29,30).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини із захисту права власності на майно, що набуто у період шлюбу, які регулюються нормами СК України та ЦК України.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 60 ч.ч.1,2, 61 ч.1 СК України).

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 2010 року по листопад 2014 року (а.с.4).

У період шлюбу, в листопаді 2013 року сторони придбали автомобіль. Технічний паспорт на автомобіль видано на ім'я позивачки (а.с.5,6).

Крім того, у техічному паспорті на спірний автомобіль зазначено, що відповідач має право користування автомобілем (а.с.6).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Подружжя має право домовитись між собою про порядок користування майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, разом з тим, розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (ст. 63 ч.1, 66 ч1, 68 ч.1 СК України).

Зважаючи на те, що спірний автомобіль придбано у період шлюбу сторін, він є об'єктом спільної сумісної власності позивачки і відповідача, які мають рівні права на володіння та користування цим автомобілем. Розірвання шлюбу між сторонами не припинило право спільної сумісної власності, зокрема, право спільної сумісної власності відповідача на спірний автомобіль.

Після розрівання шлюбу автомобіль знаходиться у правомірному володінні і користуванні відповідача, який є співвласником автомобіля.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ч.1 ЦК України).

Оскільки відповідач є співвласником автомобіля, володіє автомобілем на правовій підставі /як співвласник автомобіля, який належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя/, відсутні правові підстави для витребування автомобіля з володіння відповідача і передачі автомобіля позивачці з підстав ст. 387 ч.1 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у позові за недоведеністю вимог.

Беручи до уваги, що після розірвання шлюбу між сторонами існує спір з приводу володіння та користування автомобілем, сторони, у встановленому законом порядку, не позбавлені права вирішити питання про порядок користування або про поділ автомобіля у натурі, який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заперечення позивачки на скаргу із посиланням на те, що: відповідач у суді першої інстанції пояснював, що автомобіль утримує через її борги; між нею і відповідачем відсутній будь-який спір про поділ спільного майна подружжя; позов є віндикаційним, оскільки вона є власником автомобіля, який придбано за її особисті кошти і має право на витребування майна з незаконного володіння відповідача не заслуговують на увагу з таких підстав (а.с.47-49).

Мотиви утримання відповідачем автомобіля у своєму володінні, у даному випадку, не мають правового значення для вирішення спору по суті.

У засіданні колегії суддів відповідач пояснив, що між ним і позивачкою, у зв'язку із розірванням шлюбу, є спір щодо спільного сумісного майна подружжя, який він має намір вирішити, зокрема, і у судовому порядку.

Обєктивно встановлено, що автомобіль придбано сторонами у період шлюбу, у зв'язку з чим, в силу ст. 60 ч.2 СК України, він є об'єктом права спільної сумісної власності позивачки і відповідача.

Встановлено, що відповідач, як співвласник автомобіля, володіє та користується ним законно і з підстав, визначених законом.

Позивачка, всупереч ст. ст. 57-60 ЦПК України, належними та допустимими доказами, не довела протилежного, а саме того, що відповідач заволодів автомобілем незаконно і без відповідної правової підстави.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, із позивачки на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції, які документально підтверджені (а.с.33).

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 серпня 2016 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_2 про витребування і передачу автомобіля марки Skoda Rapid.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3 300 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5