Справа № 755/5948/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 з вимогою визнати за собою, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на ? частину трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та ? частину житлового будинку, що знаходиться в селі Стайки Кагарлицького району Київської області, які залишились після смерті його матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що є предметом позову.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, мати позивача. За життя спадкодавець не залишила заповіт, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась до Шістнадцятої Київської нотаріальної контори, однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що спадкоємцем не надано оригінал правоустановлюючого документу на об'єкту нерухомого майна, що є предметом спадкування, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_4, які в оригіналі зберігаються у іншого спадкоємця ОСОБА_2, відповідача у справі, який після спливу визначеного законодавством строку на прийняття спадщини отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, тому на даний час позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ на нерухоме майно, що стало підставою для винесення державним нотаріусом постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, чим порушуються права позивача отримати у встановленому порядку свідоцтво про право власності на спадкове майно, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, вирішення спору залишили на розгляду суду та просили розглянути справи у відсутності їх уповноваженого представника на підставі наявних у справі доказів. (а.с.47-49)

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.7)

За життя ОСОБА_3 набула права власності на нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 (а.с.82) та житловий будинок АДРЕСА_4 (а.с.92-94).

Згідно до частини першої статті 524 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. (ч.1 ст.529 Цивільного кодексу УРСР)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця є її діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.549 ЦК УРСР).

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

01 листопада 2011 року ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок в с.Стайки Кагарлицького району Київської області. (а.с.70)

На підставі заяви спадкоємця ОСОБА_2, Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №814/2011 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, яка в ксерокопії долучена до матеріалів справи. (а.с.69-104)

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

29 травня 2012 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2, який успадкував ? частину квартири АДРЕСА_1. (а.с.85)

01 червня 2012 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2, який успадкував ? частину житлового будинку АДРЕСА_4. (а.с.95)

11 березня 2016 року ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок в с.Стайки Кагарлицького району Київської області. (а.с.98)

04 серпня 2016 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №2487/02-14, на підставі постанови відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_4, оскільки спадкоємець не надав правоустановлюючий документ на спадкове майно.

Одночасно, 04 серпня 2016 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №2486/02-14, на підставі постанови відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (в редакції чинній на момент вчинення нотаріусом нотаріальних дій) , якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивача у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв'язана волею сторонніх осіб (відповідача у справі), що суперечить вищевказаній презумпції.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця є її діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, після спливу визначеного законодавством строку спадкоємець ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, на іншу частину спадкового майна до складу якої входить ? частину квартири АДРЕСА_1 та ? частина житлового будинку АДРЕСА_4, свідоцтво про право на спадщину не видано.

В той же час, позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті матері, його право на отримання спадщини іншим спадкоємцем не оспорюється, однак у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним.

Виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, та враховуючи судом обставини про відсутність спору між спадкоємцями щодо поділу спадкового майна, є підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, та на ? частину житлового будинку АДРЕСА_4.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5216 грн. 11 коп. , який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа (а.с.27)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.524, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, ст.67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5216 (п'ять тисяч двісті шістнадцять) грн. 11 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я