Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 408/6248/16-ц
Провадження № 22ц/782/980/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі

головуючого - Луганської В.М.,

суддів: Коротенка Є.В., Авалян Н.М.,

за участю секретаря: Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 26 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Укршахтгідрозахист», треті особи: Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби України у м.Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він працював на ДП «Укршахтгідрозахист» в період з 22.09.2014р. по 04.06.2015р. та був звільнений за наказом ДП «Укршахтгідрозахист» № 87-к від 04.06.2015р. у зв'язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов трудового договору, частина 3 ст.38 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. В день звільнення, позивач пред'явив відповідачу вимогу про сплату усіх належних при звільнені сум, в тому числі заборгованості із заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку. Відповідно наданої відповідачем довідки, сума яка належить до виплати позивачу, в тому числі заборгованість із заробітної плати за період з 01.12.2014р. по 04.06.2015р. (та компенсація за невикористану щорічну відпустку) становить 47 183 грн. 23 коп. На момент звернення до суду заборгованість із заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку відповідачем не виплачена. Вважає, що невиплата відповідачем заборгованості із заробітної плати є порушенням чинного законодавства, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітної платі та вихідну допомогу, в сумі 47 183, 23 грн.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 26 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення заборгованості по заробітній платі залишено без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 26 вересня 2016 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В судове засідання апелянт не зявився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача не зявився, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку, на адресу апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відхилити апеляційну скаргу позивача та розглянути справу без участі представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Залишаючи без розгляду позовну заяву в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що не додано копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу, а додано до позову позивачем копію ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 11.01.2016 року про скасування судового наказу від 4.11.2015 року про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі з роз'ясненням стягувачу щодо можливості подальшого розгляду вимог в позовному провадженні. Ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 11.01.2016 року про скасування судового наказу від 4.11.2015 року про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі була прийнята на підставі заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу, а не позивача, у зв'язку з чим суд помилково відкрив провадження по даній позовній заяві.

Колегія суддів судової палати вважає, що суд першої інстанції, до такого висновку прийшов в порушення вимог норм цивільного процесуального права.

Для застосування п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд першої інстанції повинен виходити з того, що провадження по справі відкрито за позовною заявою, поданою без додержання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, і недоліки позовної заяви не були виправлені у представлений для цього строк.

Отже, для застосування вказаної норми процесуального права попередньо суд зобов'язаний був надати строк для усунення недоліків позовної заяви. Але неподання разом з позовною заявою копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або про скасування судового наказу за змістом ч.1 ст.121 ЦПК України не є недоліком, який підлягає виправленню, оскільки відповідно до ч.3 ст.118, п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України в такому випадку позовна заява не залишається без руху, а повертається позивачу.

Відкриваючи провадження, суд зазначені норми процесуального права не застосував та позовну заяву в частині стягнення заборгованості по заробітній платі позивачу не повернув.

Як вбачається із матеріалів справи, після відкриття провадження та призначення справи до розгляду відповідачем суду надані письмові заперечення проти позову, в яких відповідач не визнає позов про стягнення заробітної плати ( а.с.38).

Таким чином, на момент судового розгляду справи наявним був спір про право позивача на стягнення заробітної плати, яке відповідачем не визнається. Основною ж умовою вирішення справи в порядку наказного провадження є наявність безспірної вимоги заявника, яка визнається боржником.

За вказаних обставин залишення позовної заяви без розгляду може бути розцінено як обмеження доступу позивача до суду в розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду. Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Подавши до суду позов, позивач скористався засобом правового захисту, доступним йому згідно із законом.

З вказаних підстав апеляційний суд приходить до висновку про те, що залишення без розгляду заяви через недотримання процедури попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу позбавили позивача права на доступ до суду, що є порушенням ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка має на меті гарантію не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних.

З вказаних вище підстав, ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 311, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 26 вересня 2016 року скасувати, справу направити для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Cудді: