Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1577/16-ц
Провадження № 2/674/881/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, в порядку ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

Дунаєвецької міської ради Хмельницької області,

третя особа : Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області

про визнання недійсним державного акта на право власності на землю

та визнання права на спадкове майно

ВСТАНОВИВ :

10 листопада 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на спадкове майно, посилаючись на те, що 16 липня 2004 року померла її чоловік ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 -Яцьковецька Дунаєвецького району Хмельницької області.

Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 1,69 га, яка розташована на території Гутояцьковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №965954.

Вона є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла згідно ст. 1268 ЦК України, крім неї спадкоємцем є її дочка ОСОБА_2, яка на спадщину не претендує, з заявою в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_3 про прийняття спадщини не зверталася.

21 жовтня 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку серії ЯА №965954, виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області 03 листопада 2005 року, тобто після смерті ОСОБА_3, померлого 16 липня 2004 року, в звязку з чим змушена звернутись до суду про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1С.в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надіслав суду заяву, в якій позов визнає і просить справу розглядати у його відсутності.

Третя особа: представник Дунаєвецької РДА в судове засідання не зявився, однак надіслав суду заяву, в якій не заперечує проти позову і просить справу розглядати у його відсутності.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 16 липня 2004 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 1,69 га, яка розташована на території Гутояцьковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Спадкоємецею після смерті ОСОБА_3 є його дружина,яка прийняла спадщину,що підтверджується копією свідоцтва про одруження, довідками Дунаєвецької міської ради від 21.10.2016 року .

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 45993402 та №45993408 від 01.12.2016 року спадкові справи після смерті ОСОБА_3 не заводилися.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 жовтня 2016 року приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу видно, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3, померлому 16.07.2004 року, в звязку із тим, що державний акт серії ЯА № 965954 виданий Дунаєвецькою РДА Хмельницької області 03.11.2005року після смерті ОСОБА_3 померлого 16.07.2004 року.

Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 15.08.2005 року №624/2005р. «Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) громадянам на території Гутояцьковецької сільської ради» ОСОБА_3, власнику сертифіката серії ХМ 0256495- надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гутояцьковецької сільської ради Дунаєвецького району земельну ділянку № 4 площею 1,69 га, що підтверджується копією даного розпорядження.

03 листопада 2005 року ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного розпорядження видано Дунаєвецькою райдержадміністрацією державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 965954 площею 1,69 га , яка розташована на території Гутояцьковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:001:0009, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10, що підтверджується копією державного акта, витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі абз 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ).

Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку,що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 965954, виданий ОСОБА_3 03 листопада 2005 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №624/2005р від 15.08.2005 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10 порушує права позивачки, оскільки не відповідає вимогам закону і виданий з порушенням вимог ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України, а тому його слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію.

Позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на земельну ділянку.

Згідно п.3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)».

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Суд вважає, що позивачка, прийнявши у спадщину спадкове майно, відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Тому, з огляду на те, що ОСОБА_3 набув право на земельну ділянку площею 1,69 га, яка розташована на території Гутояцьковецької сільської ради Дунаєвецького району його право на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому вимоги обґрунтовані і суд задовольняє їх.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст. 346,ст.ст.1216, 1218, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 125, 152 ЗК України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №965954, виданий ОСОБА_3, 03 листопада 2005 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №624/2005р від 15.08.2005 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10 та скасувати запис в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 10.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну ділянку розміром 1,69 га, у межах згідно планом, яка розташована на території Гутояцьковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:001:0009, як за спадкоємцем за законом, яка належала померлому 16 липня 2004 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук