УХВАЛА

судового засідання

"04" листопада 2016 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Козюренко Р.С.

за участю секретаря Бугайчук В.М.

провівши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду розгляд цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся із заявами про відвід головуючому по справі - судді Козюренко Р.С., покликаючись на сумніви в об'єктивності розгляду справи, у звязку з тривалим, на думку заявника, розглядом його позову. Просить відвід задовольнити.

Дослідивши обставини та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що у заявлених, ідентичних за змістом, заявах про відвід слід відмовити, при цьому, задовольнивши самовідвід з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Відтак, наявність транспортного засобу у судді та покликання заявниці на звернення до Національного антикорупційного бюро України, не свідчить про упередженість головуючого та не може слугувати підставою для відводу головуючому судді.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору. Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі , і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що покликання позивача носять надуманий характер, при цьому вбачається упереджене (неприязне) ставлення останнього до головуючого судді та заявлений з метою тиску на суд щоб домогтися прийняття завідомо бажаного для останнього процесуального результату. Між тим, розгляд справи неодноразо відкладався за клопотанням позивача, зокрема, 05.07.2016 року та клопотанням від 02.08.2016 року. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяв про відвід головуючому - судді слід відмовити, однак з метою недопущення затягування розгляду справи, виключення підстав та мотивів позивача для сумніву у безсторонності, уникнення в подальшому при розгляді справи сумнівів у об'єктивності, а також упередження численних скарг, образ та відводів в адресу судді, задовольнити самовідвід головуючого судді.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 20, 24 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяв позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Козюренку Р.С. - відмовити.

Самовідвід головуючого - судді Козюренка Р.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Ухвалу виготовлено у нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Козюренко Р. С.