АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 було скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 та про арешт майна ОСОБА_3 і заборону на його відчуження від 13.02.2015. У зв'язку з невиконанням вказаної ухвали ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою.

Виходячи з того, що вимога про визнання неправомірною бездіяльності начальника ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві є безпідставною та конкретно невизначеною, оскільки заявник не надав доказів наявності у нього права власності на будь-який конкретно визначений автомобіль та доказів вилучення виконавчою службою такого автомобіля, - суд першої інстанції, керуючись положенням Закону України «Про виконавче провадження», відмовив у задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року та постановити нову, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду особи, які беруть участь у справі не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас41,42), ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд справи без його участі, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Частина 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015, про арешт майна боржника та заборони його відчуження від 13.02.2015. Зазначена ухвала суду не виконана і саме цю бездіяльність виконавчої служби оскаржує ОСОБА_3, зокрема, зазначаючи, що відповідно до ч. 2,3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою начальника відповідного відділу виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги скаржника є безпідставними та конкретно не визначеними відносно визнання неправомірною бездіяльності саме начальника ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, проте, з приводу обставин, на які посилається заявник в обґрунтування своїх вимог, суд у порушення п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України не навів відповідних мотивів, безпідставно зазначивши обставини скарги ОСОБА_3 конкретно не визначеними. Фактично по суті скарга у передбаченому ст.ст. 386,387 ЦПК України порядку не розглядалася.

За таких обставин та відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 312, 315, 324 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року скасувати. Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна