У х в а л а

іменем україни

29 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г.Леванчука А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за розпискою, за касаційною скаргоюОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої вимоги мотивував тим, що протягом 2010 - 2011 років він надав в борг ОСОБА_5 453 400 доларів США строком до 2015 року.

Оскільки відповідач не вживав жодної спроби повернути борг він (позивач) наполіг на складанні відповідачем розписки про отримання грошей, і останній 11 січня 2014 року особисто написав розписки. Разом з тим, від повернення суми боргу ухиляється чим порушує взяті на себе зобов'язання.

Просив стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно заборгованість за розписками у сумі 453 400 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на дату ухвалення рішення складає 11 285 126 грн та судові витрати в розмірі 6 090 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованість за розписками у розмірі 11 285 126 грн та 6090 грн судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач, згідно розписок від 11 січня 2014 року ОСОБА_5 отримав від позивача грошові кошти в сумі 24 800 та 428 600 доларів США.

Факт укладення договорів - передачі грошей та кінцевий термін повернення боргу було посвідчено власноручними розписками відповідача.

Судом також встановлено, що грошові кошти за договорами позики, ОСОБА_5 отримав та використав в інтересах сім'ї, а тому кожен з відповідачів повинен нести солідарну відповідальність за невиконання договірних зобов'язань, відповідно до ч. 4 ст. 65 та ч. 2 ст. 73 СК України.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

Ю.Г.Іваненко

А.О.Леванчук