Справа №461/4791/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

вступна та резолютивна частини

21 грудня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченка В.Є,

при секретарі - Мисько С.М., Сидорак М.А.

з участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

представника відповідачки - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Снопківське» про виселення з самовільно зайнятого нежитлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Снопківське»про виселення з самовільно зайнятого нежитлового приміщення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що нежитлові приміщення у підвалі будинку 136 по вул. Івана Франка у м. Львові є власністю територіальної громади міста. 09.08.1994 року між Львівською міською радою народних депутатів, управління комунальною власністю м. Львова та ОСОБА_6 укладено договір №6409 на оренду нежитлових приміщень за адресою м.Львів, вул. І.Франка, 136 (9-1) творчої майстерні площею 12,6 кв.м. В ході перевірки обстеження зазначеного нежитлового приміщення, комісія з представників УКВ ДЕП ЛМР та ЛКП «Снопківське» склала акт №355-НП/16. В цьому акті зазначено, що дане приміщення перебуває в користуванні ОСОБА_3 Позивач просить суд виселити ОСОБА_3 з приміщень під інд. 9-1, загальною площею 12,6 кв.м., яке знаходиться в підвалі буд. 136 по вул. Івана Франка у місті Львові.

Представник позивача всудовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Надала пояснення, аналогічні у викладеній позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила. Пояснила, що вона народилася і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. В будинку є чотири підвали. Приміщення 8-1 та 9-1 в цьому будинку об'єднано приблизно в 1970 році, так як виїхали люди, які займали це приміщення. Згодом цими приміщеннями користувались мешканці квартири № 1 та №2а. Зазначає, що спірне приміщення під інд. 9-1, загальною площею 12,6 кв.м., яке знаходиться в підвалі буд. 136 по вул. І. Франка у місті Львові, приватизувала ОСОБА_7У задоволенні позову просила відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що у справі відсутні докази користування саме відповідачем приміщенням під інд. 9-1, яке знаходиться в підвалі буд. 136 по вул. І. Франка у м. Львові. У задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи в судовому засідання пояснила, що спірні приміщення перебувають у власності територіальної громади міста Львова.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд встановив наступне.

Будинок № 136 по вул. І.Франка у місті Львові перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Згідно з договором на оренду нежитлових приміщень №6409 від 09.08.1994 року ОСОБА_6 передано в оренду нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. І.Франка, 136 (9-1) творчу майстерню площею 12,6 кв.м.

13.04.2016 року управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР складено акт № 355-НП/16, в якому зазначено, що приміщення підінд. 9-1 у згаданому вище будинку використовує ОСОБА_3

Відповідно до довідки ЛКП «Снопківське» від 21.06.2016 року ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Згідно з інвентаризацію підвалів в буд. 136 на вулиці І.Франка у місті Львові від 15.12.2016 року, виданої директором ЛКП «Снопківське», приміщення під інд. 9-1, загальною площею 12,6 кв.м. цього будинку перебувають у власності та користуванні ОСОБА_7

Ч. 1, п. п. 3 - 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюють, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справ.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.

Судом, на підставі інвентаризації підвалів в буд. 136 на вулиці І.Франка у місті Львові, від 15.12.2016 року встановлено, що приміщення під інд. 9-1, загальною площею 12,6 кв.м., яке знаходиться в підвалі цього будинку, не перебуває у користуванні відповідачки по справі ОСОБА_3

Належних і допустимих доказів користування саме відповідачкою спірними приміщеннями, їх зайняття суду не надано. Відтак, цивільний позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ґрунтується на припущеннях, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

При цьому, суд не вважає належним доказом складений управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради акт № 355-НП/16 від 13.04.2016 року, оскільки інвентаризація підвалів була проведена пізніше та інформація, що міститься у цьому документі є більш актуальною.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

У зв'язку з відмовою у позові, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача, тому сума сплаченого ним судового збору розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 208, 209 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Снопківське» про виселення з самовільно зайнятого нежитлового приміщення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.Є. Радченко