АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4327/16 Справа № 201/6366/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 23 квітня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 34/06-КО, відповідно до якого сторони погодили надання невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 36800 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 12 % річних, строком дії по 33 березня 2013 року включно. 30 липня 2013 року у звязку із порушенням відповідачем умов кредитного договору № 34/06-КО заочним рішенням Жовтневого районного суду з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за вказаним договором та відкрито виконавче провадження. Оскільки станом на 16 квітня 2015 року рішення суду не виконано і заборгованість не стягнута, то станом на 09 квітня 2015 року утворилась у відповідача перед позивачем утворилась нова заборгованість.

У звязку з чим, ПАТ «Укрсоцбанк» на свою користь просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16688,41 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за нарахованими в період з 09 квітня 2013 року по 09 квітня 2015 року відсоткам за кредитним договором № 34/06-КО від 23 березня 2006 року в розмірі 6591,37 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку сумі у 154471,17 грн. Також, з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» було стягнуто 3654,00 грн. витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення пені, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що загальний розмір пені у сумі 10097,04 доларів США значно перевищує розмір збитків, а тому стягненню не підлягає.

Однак, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду не погоджується, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 34/06-КО, відповідно до якого сторони погодили надання невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 36800 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 12 % річних, строком дії по 33 березня 2013 року включно.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Рішенням Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 30 червня 2013 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 34/06-КО.

За вказаним рішенням суду 23 вересня 2013 року було видано виконавчий лист №201/4761/13-ц, який позивач предявив до примусового виконання. Постановою Жовтневого ВДВС ДМУЮ від 10 жовтня 2013 року відкрито виконавче №40145517 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 293243,28 грн., яке станом на 16 квітня 2015 року не виконано.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Слід звернути увагу, що дострокове присудження до виконання основного зобовязання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених договором, до моменту фактичного повного розрахунку.

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2013 року, станом на 09 квітня 2015 року у відповідача утворилась нова заборгованість у розмірі 16688,41 доларів США, яка складається з:

- 6591,37 доларів США - сума заборгованості за відсотками по кредиту;

- 6272,17 доларів США - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 3824,87 доларів США - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту.

Відповідно до ст. ст. 623, 625 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.1.1. кредитного договору №34/06-КО від 23 березня 2006 року позичальник щомісячно сплачує проценти за користування кредитом на рахунок Банку у валюті кредиту.

В порушення зазначених норм закону та умов укладеного кредитного договору №34/06-КО від 23 березня 2006 року відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим утворилася заборгованість.

Згідно положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Однак, із наданого ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що пеня у сумі 10097,04 доларів США значно перевищує розмір збитків.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначена норма матеріального права передбачає зменшення розміру неустойки при наявності двох умов, які не взаємопов'язані між собою. Тобто, розмір неустойки може бути зменшений судом за наявності однієї з передбачених ст. 551 ЦК України умов. При цьому дана норма не передбачає зменшення пені до нуля, тобто фактичне звільнення від її сплати.

Посилання ПАТ «Укрсоцбанк» в апеляційній скарзі на матеріальну забезпеченість ОСОБА_3 як засновника і директора ТОВ «Ювіком-Транс» та ПП «Клєвєр», не спростовує того факту, що нарахована сума пені перевищує розмір збитків.

Проте, колегія суддів приймає до уваги, що 06.12.2013 року в межах виконавчого провадження № 40145517 був складений ОСОБА_3 опису та арешту майна, за яким було описано та накладено арешт на нежитлове приміщення №19 по вул. Високовольтна №10. Вказане приміщення було предметом іпотеки за відповідним договором №185, укладеним 23.03.2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк».

Листом №44599/6 від 20.12.2013 року Жовтневий ВДВС ДМУЮ звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» з пропозицією авансувати витрати на оцінку вказаного описаного та арештованого іпотечного нерухомого майна.

За наявною інформацією за результатами оцінки, проведеної на замовлення державного виконавця Жовтневого ВДВС, вказане приміщення було оцінено майже втричі вище, ніж сума, яка була стягнута за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2013 року по справі №201/4761/13-ц.

Натомість ПАТ «Укрсоцбанк», як стягувач за вказаним виконавчим провадженням, зі свого боку своїми повільними діями фактично гальмував звернення стягнення на іпотечне майно, реалізація якого здійснювалась протягом майже півтора року, а завершилась набуттям вказаного обєкта нерухомості у власність ПАТ «Укрсоцбанк» як такого, що нереалізований. Це призвело до затягування остаточного погашення заборгованості за кредитним договором та нарахування зайвих процентів на борг, який фактично був вже погашений через звернення стягнення на іпотечне майно, вартість якого значно перевищувало суму боргу.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити апеляційну скаргу і позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», застосувавши положення ст. 551 ЦК України та зменшити пеню до загальної суми у розмірі 50000 грн.

Отже, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму у розмірі 30000 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та суму у розмірі 20000 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кредитним договором, які нараховані в період з 09 квітня 2014 року по 09 квітня 2015 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_4