справа № 198/650/16-ц
провадження № 2/0198/246/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Костельникової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юрївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру в ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області, Чернявщинська сільська рада Юрївського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на отримання в натурі земельної частки (паю),

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до рішення Чернявщинської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, прийнятого в 1996 році, КСП "Комуніст" видано державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований 23.12.1996 року в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 36. До вказаного державного акту доданий список громадян, які на момент видачі акту були членами КСП "Комуніст", для одержання земельного паю. До зазначеного списку громадян під номером 147 включено ОСОБА_1

Згідно законодавства, чинного на час проведення паювання земель, кожному члену підприємства видавався сертифікат на право приватної власності на земельну ділянку із зазначенням у ньому розміру частки (паю). Однак, позивач, будучи включеним до списку громадян, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, не був включений до списку осіб на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай) та не отримав даного документа.

29 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу Держгеокадастру в ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області, а 21.09.2016 року - до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області з заявами про виділення в натурі земельної частки (паю), однак отримав відмову.

За таких обставин, позивач не може скористатись своїм правом на отримання земельної частки (паю), тому змушений звернутись до суду та просив визнати за ним, як членом КСП "Комуніст", право власності на земельну частку (пай) площею 7,5 га в умовних кадастрових гектарах.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити строк, встановлений для звернення до суду, оскільки про наявність права на отримання земельної частки (паю) він дізнався лише наприкінці 2015 року.

Ухвалою від 16 листопада 2016 року суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просив визнати за ним право на отримання в натурі земельної частки (паю) площею 7,5 га в умовних кадастрових гектарах на території Чернявщинської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності та задовольнити уточнені позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила слухати справу за відсутності представника відповідача, проти задоволення уточненого позову не заперечувала.

Представник третьої особи Чернявщинської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника, проти задоволення уточненого позову не заперечував.

Представник третіх осіб Відділу Держгеокадастру в ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника, проти задоволення уточненого позову заперечував, оскільки вирішення питання щодо отримання рішення про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) та надання цих ділянок у власність не відноситься до повноважень територіальних органів Держгеокадастру.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити, з таких підстав.

Чернявщинською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області передано безоплатно в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Комуніст» земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого її паювання між членами підприємства.

На підставі прийнятого рішення Чернявщинською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області виданий державний акт на право колективної власності на землю серії І-ДП № 000063, зареєстрований 23 грудня 1996 року у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 36, до якого доданий список громадян, що на момент видачі акту були членами КСП «Комуніст», для одержання земельного паю (а.с. 9-20).

До вказаного списку громадян під номером 147 був включений позивач ОСОБА_1, який на момент отримання КСП «Комуніст» державного акта на право колективної власності на землю був членом підприємства, що підтверджується архівною довідкою архівного відділу ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 31.10.2016 року № 16-25/65 (а.с. 40).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 (надалі Указ № 720/95) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

За положеннями абз. 3 п. 1 та п. 4 Указу № 720/95 паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Згідно з абз. 3 п. 2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, чинного на час проведення паювання земель, кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видавався сертифікат на право приватної власності на земельну ділянку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

З аналізу вказаних нормативних актів суд робить висновок, що сертифікат на право на земельну частку пай має не правовстановлююче, а правопосвідчуюче значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.

Але під час паювання землі колективної власності КСП «Комуніст» ОСОБА_1 безпідставно не був включений до списку осіб на одержання земельної частки (паю) та не отримав у встановленому порядку сертифікат про право на земельну частку (пай), що визнається учасниками судового розгляду, а тому за правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Отже, ОСОБА_1, будучи включеним до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «Комуніст», не включений до відповідного списку осіб на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай), що позбавляє його права на отримання в натурі земельної частки (паю).

Згідно з довідкою виконкому Чернявщинської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області від 31.10.2016 року № 478 на території Чернявщинської сільської ради розташовані нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки загальною площею 68,7066 га (а.с. 38).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає саме з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого є певна особа.

До видачі державного акта власником землі виступала держава, а після його передачі у власність КСП земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які були членами КСП. Всі працівники колишніх господарств, у тому числі пенсіонери, які залишалися членами нових підприємств та були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи з зазначеної дати стали її власниками в рівних частках.

З вищевказаного суд робить висновок, що на момент отримання КСП «Комуніст» державного акта на право колективної власності на землю та розпаювання земель КСП позивач мав право на отримання земельної частки (паю).

Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України гарантується право на землю.

Згідно з п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, фермерського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Пунктом «б» частини 3 статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Що стосується пропуску позивачем строку позовної давності, то суд виходить з наступного.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи та пояснень позивача виходить, що про наявність нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок та порушення своїх прав він дізнався тільки в 2015 році, при цьому звертався до територіальних органів державної влади та органів місцевого самоврядування з проханням виділити йому земельну ділянку, однак отримав відмову.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач протягом певного часу не мав можливості отримати документ на право на земельну частку (пай) з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з нормами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57, ст. 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч. 2 ст. 57 ЦПК, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема висновків експерта. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Оскільки позивач довів належними та допустимими доказами, що має право на отримання земельної частки (паю), однак безпідставно не був включений до відповідного списку осіб та не одержав у встановленому порядку сертифікат, суд вважає можливим визнати за позивачем право на отримання в натурі земельної частки (паю) площею 7,5 га в умовних кадастрових гектарах.

Крім того, згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), серед іншого також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212-215, 218, 294ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру в ОСОБА_2 районі Дніпропетровської області, Чернявщинська сільська рада Юрївського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на отримання в натурі земельної частки (паю) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на отримання в натурі земельної частки (паю) площею 7,5 га в умовних кадастрових гектарах на території Чернявщинської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О.Гайдар