АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2765/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2492/16Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

За участю секретаря Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 2 серпня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 2 серпня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити. Вважає, що суд не встановив, що її син перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері Полтавської області, не витребував медичну карту хворого, що на її думку унеможливило проведення належним чином судової-психіатричної експертизи, а відтак суд помилково прийняв її висновки до відома.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити за наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, заявник ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КЕ №434608.

Звертаючись до суду з заявою про визнання сина недієздатним та встановлення над ним опіки, заявник посилалась на те, що 2 липня 2008 року останній отримав іпотечний кредит в ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» в сумі 25258,37 доларів США, проте він з 1984 року перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Семенівської ЦРЛ та не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. У звязку з чим просила визнати сина недієздатним з часу, що передує даті укладення кредитного договору.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання її сина недієздатним та встановлення над ним опіки, оскільки згідно до висновків експертизи ступінь розумової відсталості у ОСОБА_3 не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції заявником було заявлено клопотання про призначення комплексної судово-психіатричної експертизи.

Вказане клопотання було задоволено та призначено по справі у відповідності до положень ч.1 ст.239 ЦПК України судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено питання - чи страждає ОСОБА_3 психічним будь-яким захворюванням, чи може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 284 від 07.07.2016 року ОСОБА_3 виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості (олігофренія в ступені помірної дебільності.) Ступінь розумової відсталості у ОСОБА_3 є таким, що істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час, але не позбавляє такої здатності.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та прийнявши до відома висновки судово-психіатричної експертизи, яка є обовязковою при розгляді справ подібної категорії, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені заяви, оскільки обєктивних причин для визнання сина заявника ОСОБА_3 недієздатним не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилань на обставини, з наявністю яких процесуальне законодавство повязує підстави скасування чи зміни судового рішення.

Так, сприяючи реалізації прав та обовязків щодо доведення обставин, на які заявник посилалась на підтвердження заявлених вимог, колегією суддів було задоволено чергове клопотання про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи, проведення якої на прохання сторони апелянта доручено експертам Сумської спеціалізованої психіатричної лікарні №23. Проте, зазначена експертиза була повернута суду без виконання у звязку із зупиненням роботи відділення стаціонарної судово-психіатричної експертизи на невизначений строк.

Після відновлення апеляційного провадження, сам апелянт не ініціював питання про проведення вказаної експертизи в інших медичних закладах.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив норми матеріального права, що регулюють спірні питання.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім акту експертизи, який фактично не підтверджує неможливість усвідомлювати значенні дій ОСОБА_3, інших доказів заявником не надано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до норм ч.1 ст. 60 ЦК України, встановлення опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною та призначення опікуна відбувається за поданням органу опіки та піклування.

Натомість матеріали справи не містять доказів щодо звернення ОСОБА_2 до органу опіки та піклування з відповідною заявою та надання подання вказаним органом, що також підтверджено представником органу опіки та піклування в суді першої інстанції.

За вказаних обставин судова колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 2 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1