Справа №589/2026/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шпак З. П.
Номер провадження 22-ц/788/1635/16 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про зменшення суми заборгованості та неустойки за прострочення по сплаті аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зменшено ОСОБА_4 розмір неустойки за виконавчим листом 2-27/13 від 25 липня 2013 року Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з 77 727 грн. 75 коп. до 10 000 грн. та звільнено від сплати боргу по аліментам по виконавчим листам Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 8 - 987 від 04 травня 2007 року та № 2 - 611 від 16 травня 2011 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним двадцяти трьох років. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2014 року вказаний розмір аліментів було зменшено до 300 грн. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 109 127 грн. 47 коп. за період з березня 2007 року по грудень 2012 року.

Згідно Довідки заборгованості по аліментам у ОСОБА_6 загальна сума заборгованості по аліментам склала 14 2692 грн. 84 коп. Відповідно до Довідки ВДВС Шосткинського МУЮ від 19 лютого 2016 року залишок боргу по стягненню неустойки за виконавчим листом 2 - 27/13 від 25 липня 2013 року складає 77 727 грн. 75 коп. починаючи з 2013 року позивач, після отримання травми, проходив тривалі курси лікування, з приводу цього мав два оперативних втручання, стан його здоров'я не поліпшується, а навпаки, про що свідчить сім лікарняних листів у 2015 році, також надання у листопаді 2015 року 3-ї групи інвалідності, з рекомендаціями у працевлаштуванні без тривалого перебування на ногах. Відповідно до наказу по ФОП «ОСОБА_7.» від 05 листопада 2015 р. ОСОБА_4 був переведений водієм на 2-х годинний робочий день.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Згідно ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що борг позивача по аліментах за двома виконавчими листами становив 14 262 грн. 84 коп. і виник не з того часу коли останній почав хворіти, а з 2007 року, коли позивач був здоровою людиною висновків суду не спростовують. Звільняючи позивача від боргу по аліментам за виконавчими листами Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 8 - 987 від 04 травня 2007 року та № 2 - 611 від 16 травня 2011 року суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 в період загострення проблем зі станом здоров'я намагався виконувати свої зобов'язання по сплаті аліментів, що підтверджується матеріалами наявними у справі.

Ствердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що звернення позивача за медичною допомогою не свідчить про наявність у його саме тяжкої хвороби, а тому суд не мав звільняти останнього від сплати боргу по аліментам є безпідставними. Судом першої інстанції було взято до уваги докази звернення позивача за медичною допомогою, надання ОСОБА_4, у листопаді 2015 року ІІІ групи інвалідності, з рекомендаціями у працевлаштування без тривалого перебування на ногах, а також переведення його на 2 годинний робочий день, згідно Наказу ФОП «ОСОБА_7.».

Крім того, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі наявність у батьків надавати таку допомогу.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення розміру неустойки, оскільки розмір неустойки визначений судовим рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 червня 2013 року, яке набрало законної сили не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зменшуючи розмір неустойки суд першої інстанції обґрунтовано керувався положеннями ч. 2 ст. 196 СК України.

Згідно пункта 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Ствердження відповідачки в апеляційній скарзі про те, що отримання позивачем великої суми кредитів нічим не підтверджено, окрім слів представників позивача є необґрунтованими, оскільки даний факт підтверджується свідком ОСОБА_8 та Довідкою з Банку по карті Універсальна GOLD.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: