Справа № 562/3193/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2016 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

у складі: головуючого судді Чорного І.А.,

при секретарі Берун А.М.,

за участю старшого державного виконавця Журавського Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Здолбунів Рівненської області подання старшого державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України по виконавчому провадженні боржника - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

в с т а н о в и в:

У поданому до суду старшим державним виконавцем Журавським Н.М. поданні, зазначається, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 53142413 що включає в себе ВП № 38500723 з виконання виконавчого листа № 2-714 від 20.12.2011 року, виданого Здолбунівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 20000 грн. боргу, витрат з ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн. та державного мита в сумі 200 грн., а тому з метою виконання покладених на боржника зобовязань просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 перетинати державний кордон України без вилучення паспортного документа.

У судовому засіданні старший державний виконавець Журавський Н.М. своє подання підтримав та просив його задовільнити з підстав викладених у ньому.

Інші заінтересовані особи по справі відповідно до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались.

З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Стаття 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадянинові України за кордон згідно пункту 5 ч.1 ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" є ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

З розяснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.11 Закону України Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України, у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

З наведеного слідує, що підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України має бути встановлення, за допомогою належних і допустимих доказів, факту вчинення боржником дій чи бездіяльності з метою ухилення від виконання зобов'язання, які він мав можливість виконати, якби сумлінно відносився до взятих на себе зобов'язань та до рішення суду.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржником від виконання покладених на нього рішенням суду.

Сама по собі наявність невиконання боржником зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду за межі України та не свідчить про його ухилення від виконання зобовязання.

За змістом ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них зобовязана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Усупереч наведених вимог, подання старшого державного виконавця не містить належних та допустимих доказів на підтвердження факту умисного ухилення ОСОБА_2, від виконання своїх зобов'язань, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд Рівненської області апеляційної скарги протягом 5 /п`яти/ днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 /п'яти/ днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: