АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2938/16-ц 22-ц/774/2177/К/16
Справа № 215/2938/16-ц Головуючий в 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/2177/К/16 суддя Мельник Ю.П.
Категорія - 26 (III) Доповідач Митрофанова Л.В.

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Митрофанової Л.В.,
суддів: Барильської А.П.,Зубакової В.П.,
із секретарем: Гладиш К.І.,
за участю: представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А:
В липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яке змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ОСОБА_5 «ПівнГЗК»), з позовом про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що, працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання з діагнозами вібраційна хвороба та хронічне обструктивне захворювання легень, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 12.05.2016 року йому первинно встановлено третю групу інвалідності та втрату професійної працездатності у загальному розмірі 60 %.
Позивач вважає, що у зв'язку з отриманими професійним захворюванням, йому з вини відповідача спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_5 «ПівнГЗК» в рахунок її відшкодування 174 000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_3 90 000 грн. моральної шкоди без стягнення податків та обовязкових платежів, та 2000 грн. витрат за правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_5 «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 920,00 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди на користь позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом не враховано, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме його дії стали причиною професійного захворювання, що свідчить про відсутність вини підприємстві у заподіянні моральної шкоди позивачу. Також зазначає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, зокрема в справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан потерпілого, розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача, не враховано судом й тяжкого фінансового становища відповідача.
Також, не погоджується з розміром стягнутого на користь держави судового збору.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 впродовж 34 років 5 місяців, у період з 10.01.1981 року по 12.05.2016 року, працював на підприємстві відповідача водієм автосамоскида, водієм великовагового автомобіля на вивезенні руди, породи з карєру гірничо-транспортного цеху №1 Першотравневого карєру Першотравневого рудоуправління, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу й був звільнений 12.05.2016 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с. 5-12).
Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.03.2016 року, позивачу встановлено професійні захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба 2 ст. від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонічнії; ускладненої дисциркуляторною енцифалопатією з вестибулопатією та полірадикулоневропатії з вираженим статико-динамічним порушеннями на шийному і поперековму рівнях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.) та періартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ст.), деформуючого артрозу в сполученні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ст.); хронічного обструктивного захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфіземи легень першої ст.), група «А». ЛН першого-другого ст. (а.с. 13-15).
Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.03.2016 року причиною зазначеного професійного захворювання є робота протягом 34 років 5 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, умови праці водія автотранспортних засобів в кар'єрі за рівнем виробничої загальної транспортної вібрації відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, вібрація загальна транспортна, рівень в дБ: 67 при гранично допустимому до 65, аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація, мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 10% до 70% - 4,4 при гранично допустимій до 2,0.
Висновком МСЕК № 6 від 12.05.2016 року ОСОБА_3 первинно встановлено 60 % втрати професійної працездатності, з яких: 45% - вібраційна хвороба; 15% -ХОЗЛ, та третю групу інвалідності з датою наступного переогляду 01.05.2017 року (а.с.20-21).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обовязок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції керувався ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обовязків з вини відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.03.2016 року, встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота протягом 34 років 2 місяців в умовах в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, умови праці водія автотранспортних засобів в кар'єрі за рівнем виробничої загальної транспортної вібрації відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, вібрація загальна транспортна, рівень в дБ: 67 при гранично допустимому до 65, аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація, мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 10% до 70% - 4,4 при гранично допустимій до 2,0.
Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обовязок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання 29.03.2016 року, а тому доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими.
Спростовуються й доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Посилання представника відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.
Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 90 000 гривень.
Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», зменшенню підлягає судовий збір стягнутий з відповідача на користь держави з 920,00 грн. до 551 грн. 20 коп., виходячи з того, що позов ОСОБА_3 є позовом немайнового характеру.
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.
Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 22 вересня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3, зменшивши цей розмір з 90 000 (девяносто тисяч) гривень до 30000 (тридцяти тисяч) гривень.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2016 року змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави, зменшивши його з 920 грн. 00 коп. до 551 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: