Провадження №2/521/4250/16
13 грудня 2016 року місто Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про індексацію суми боргу та стягнення 3% річних, -
23.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про індексацію суми боргу та стягнення 3% річних.
Таким чином сума боргу складає 155749,80 грн.
З суми боргу було виплачено 8993,13 грн. за рішенням суду, також вже було добровільно віддано частинами у загальному розмірі 3000 грн.
Оскільки відповідачка на протязі тривалого (більш як 10 років) не повертає позивачці суму коштів, які вона надала їй у борг та не виконує рішень суду, якими встановлена вина за неповернення боргу, кошти, які позивачці винна відповідачка цей час знецінилися за підлягають перерахуванню з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних.
Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Матеріалами справи встановлено, що 21.06.1999 року Іллічівським районним судом м. Одеси по справі № 2-1366/1999 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено позовні вимоги, та на користь ОСОБА_1 було стягнуто суму боргу у розмірі 86 788,80 грн.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2013 року по справі № 1519/21164/12 провадження № 2/521/1702/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про індексацію суми боргу та стягнення 3% річних на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 було стягнуто суму заборгованості у розмірі 32056,77 грн.

Згідно довідки про рух коштів по рахунку позивача за період з 01.05.2012 року по 17.11.2016 року відповідачем виплачено 8993,13 грн. за рішенням суду, також вже було віддано добровільно частинами у загальному розмірі 3000 грн.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

До теперішнього часу відповідачем рішення суду не виконані у повному обсязі.

Таким чином, на даний час борг повністю не сплачено, з урахуванням виплат станом на 24.05.2016 рік, сума боргу складає 143756,44 грн.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

У період з травня 2013 року по травень 2016 року індекс інфляції становить 1,88, тому сума інфляції становить 127 799, 48 грн., а також 3% річних, що становлять 12938,08 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконала умови договору щодо своєчасного повернення позики, тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути суму інфляції боргу, за період з травня 2013 року по травень 2016 року, - 127799,48 грн. і три проценти річних від простроченої суми в розмірі 12938,08 грн., а всього 140737,56 грн.

У звязку з тим, що за ухвалою суду від 20.07.2016 року позивачу було відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 на строк, не довше ніж до ухвалення судового рішення, то судовий збір у розмірі 1378 грн. підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про індексацію суми боргу та стягнення 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму інфляції боргу, за період з травня 2013 року по травень 2016 року, - 127799,48 грн. і три проценти річних від простроченої суми в розмірі 12938,08 грн., а всього 140737,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в доход держави судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: