Справа №278/1634/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

19 грудня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Дубовік О.М.

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_2 05.06.2013 року уклали договір № б/н. Згідно вказаного договору ПАТ "ПриватБанк" надав відповідачу кредит у розмірі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ПАТ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобовязання не виконав, тому позивач просив суд стягнути заборгованість у сумі 23685 грн. 91 коп.

Представник позивача у судове засідання не зявився; подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав, зазначених в ньому; проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 53).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, про час місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 67, 70). З письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_2 05.06.2013 року уклали договір № б/н.

Згідно вищевказаного договору ПАТ "ПриватБанк" зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11-47).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 6-9) станом на 16.05.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.06.2013 року перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 23685 грн. 91 коп., яка з складається з наступного:

- 13009 грн.25 коп. заборгованість за кредитом;

- 3254 грн. 13 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 6104 грн.05 коп. заборгованість за пенею та комісією;

- 850 грн. штраф;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 1104 грн. 09 коп. штраф (процентна складова);

з них 1135 грн. 61 коп. внесені кошти на погашення заборгованості з 01.06.2015 року.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 36 зворотна сторінка).

Разом з тим згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема ст. 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 526, 527, 530, 610, 611, 615, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 169 ч. 4, 209, 212, 214-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.06.2013 року у розмірі 17581 грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" судові витрати в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Житомирський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя О. М. Дубовік