У Х В А Л А

23 грудня2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглядаючи питання про прийняття касаційної скарги Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної Академії медичних наук України» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної установи «Інститут ортопедії та травматології Національної Академії медичних наук України» (далі - ДУ «ІТО НАМНУ»), треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди та відновлення становища, яке існувало до порушення,

в с т а н о в и л а :

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ДУ «ІТО НАМНУ», у прохальній частині якої заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження можна визнати поважними.

Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки заявником не сплачено судовий збір у розмірі, визначеному п.п. 7 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3574-VI, в редакції Закону України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон), який набрав чинності 01 вересня 2015 року.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Виходячи з того, що предметом спору заявленого позову окрім вимог майнового характеру (відшкодування моральної шкоди), пред'явлено також одну вимогу немайнового характеру (зобов'язання передати новий протез), заявнику згідно з ч. 3 ст. 6 Закону необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до розмірів ставок судового збору, встановлених ст. 4 вищезазначеного Закону, ставка судового збору за подачу касаційної скаргина рішення суду складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи ціну позову у розмірі 100 000 грн та заявлену у справі одну вимогу немайнового характеру, заявник має сплатити судовий збір у розмірі 6 020 грн 40 коп. та надати оригінал квитанції.

Судовий збір за подачу касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повинно бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, р/р 0007, КЕКД 22030103, символ звітності банку: 253.

При цьому звертаю увагу заявника на те, що згідно з ч. 2 ст. 9 Закону суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у зв'язку з чим судовий збір, сплачений ДУ «ІТО НАМНУ» за подання касаційної скарги відповідно до платіжного № 2139 від 12 грудня 2016 року у розмірі 1 378 грн станом на день постановлення цієї ухвали не є належним доказом такої сплати, оскільки не містить напису банку про його зарахування в дохід бюджету.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно приписів ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі надходження касаційної скарги, не оформленої відповідно до вимог, встановлених статтею 326 цього Кодексу, або у разі несплати судового збору, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліку.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 121, 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Клопотання Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної Академії медичних наук України» про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року задовольнити.

Поновити Державній установі «Інститут травматології та ортопедії Національної Академії медичних наук України»строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року.

Касаційну скаргу Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної Академії медичних наук України» залишити без руху та надати для усунення вказаного недоліку строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду, касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур