Дата документу 05.07.2016
Справа № 320/4169/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» липня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кучеренко В.В.

народних засідателів - Запасник Н.М., Конда О.І.

при секретарі - Прозоровій Т.О.

за участю прокурора - Кісілічак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричну лікарню в примусовому порядку, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричну лікарню у примусовому порядку, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 Заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 1965 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 був доставлений у КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР у супроводі опікуна (матері) до прийомного покою 04.07.2016 року за направленням лікаря-психіатра. ОСОБА_1, 1965 року народження знаходиться на диспансерному обліку у психіатра з 1993 року з приводу параноїчної шизофренії. Являється інвалідом ІІ групи. За рішенням Мелітопольського міськрайонного суду м. Мелітополя від 17.11.2010 року визнаний недієздатним. За рішенням Мелітопольського міськрайонного суду м. Мелітополя від 21.03.2011 року призначена опікуном мати хворого, ОСОБА_2 Раніше неодноразово лікувався у чоловічому психо-наркологічному відділенні з галюцинаторно - параноїдною симптоматикою, у якій переважали слухові та зорові розлади сприйняття та немотивовані прояви агресії, порушення поведінки з агресивними тенденціями на адресу оточуючих. 04.07.2016 року о 11 годині 40 хвилин ОСОБА_1, 1965 року було оглянуто лікарем-психіатром відділення, та враховуючи наявність у хворого психічних розладів, ним був виставлений діагноз: Шизофренія, параноїдна форма. Госпіталізований за добровільною інформованою згодою опікуна ОСОБА_2

Представник КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради в судовому засіданні заяву підтримав, на задоволенні заяви наполягав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала заяву КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради, просить госпіталізувати її сина.

Лікар-психіатр ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримала, на задоволенні заяви наполягала.

В судове засідання особа, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію в психіатричне відділення ОСОБА_1 не викликався, згідно заяви головного лікаря КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради просить проводити розгляд справи без ОСОБА_1 оскільки його участь в судовому засіданні може викликати погіршення стану здоров'я. Вказану обставину підтверджує і лікар-психіатр.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення заявника, лікаря - психіатра, заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, письмові документи, заслухавши думку прокурора, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 1965 року народження, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 1993 року з приводу параноїчної шизофренії. Раніше неодноразово лікувався у чоловічому психо - наркологічному відділенні з галюцинаторно-параноїдною симптоматикою, у якій переважали слухові та зорові розлади сприйняття та немотивовані прояви агресії, порушення поведінки з агресивними тенденціями на адресу оточуючих. 04.07.2016 року о 11 годині 40 хвилин ОСОБА_1, 1965 року було оглянуто лікарем-психіатром відділення, та враховуючи наявність у хворого психічних розладів, ним був виставлений діагноз: Шизофренія, параноїдна форма. Госпіталізований за добровільною інформованою згодою опікуна ОСОБА_2

Згідно копії заяви ОСОБА_2 яка є матір'ю ОСОБА_1 вона просить госпіталізувати сина в чоловіче психо - наркологічне відділення в зв'язку з погіршенням його психологічного стану після смерті батька /а.с.4/.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 280 ЦПК України до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Відповідно до висновку ЛКК від 04.07.2016 року, комісія дійшла висновку, що хворий страждає на хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Виражений емоційно-вольовий синдром /а.с.3/.

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (е) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: «за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є «психічнохворою».

У Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй «Принципи захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» від 18 лютого 1992 року № 46/119 визначено, що примусова госпіталізація чи затримання пацієнтів спочатку має відбуватися на короткий строк, встановлений національним законодавством, для обстеження і попереднього лікування до розгляду такої госпіталізації чи затримання контрольним органом, яким має бути суд чи інший незалежний та безсторонній орган (принципи 16, 17).

Аналіз наведених міжнародних документів дає підстави для висновку про необхідність здійснення судового контролю над втручанням у право на свободу та особисту недоторканність психічнохворої особи під час його госпіталізації до психіатричного закладу без його згоди.

Аналізуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення заяви КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» та госпіталізації в психіатричне відділення у примусовому порядку ОСОБА_1 без його згоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 212, 214, 279-282 ЦПК України, ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричну лікарню в примусовому порядку, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 - задовольнити в повному обсязі.

Госпіталізувати до психіатричного відділення Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради у примусовому порядку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Головного лікаря Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 у місячний термін повідомити Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області про результати госпіталізації у примусовому порядку до психіатричного відділення КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Кучеренко

Народні засідателі: Запасник Н.М.

Конда О.І.