Провадження № 2/761/5888/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між позивачем та ОСОБА_2 15.11.2011 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. При цьому позивач виступив покупцем зазначеної квартири. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І. та зареєстровано за № 3759к. Проте, позивач не усвідомлював на день укладення договору про значення своїх дій, оскільки нещодавно прийняв рішення про продаж цього майна та дізнався, що квартира вже належить ОСОБА_2 Позивач не пам»ятає, що укладав у 2011 році договір купівлі-продажу, що його підписував. На день укладання спірної угоди позивач сильно хворів, що спричинило нездатність особи керувати своїми діями. Зважаючи на викладене представник ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири та застосувати наслідки недійсності правочину.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 визнав позовні вимоги. Зазначив, що якщо особа не розуміла, що вчиняла 04.07.2007 р. правочин, то договір є недійсним. Позивач має право просити захисту його прав шляхом визнання недійсним договору.

Представник третьої особи заперечував щодо задоволення вимог ОСОБА_1 Пояснив, що ОСОБА_1 є позичальником ПАТ «Кредитпромбанк», за кредитним договором № 08.3/130/07-с 19.12.2009 р. отримав грошові кошти у розмірі 5 050 000,00 грн. Спірна квартира є предметом іпотеки. Позивач при вчиненні спірної угоди усвідомлював значення своїх дій. Також зазначив, що висновок експерта щодо стану позивача на день укладання угоди не є мотивованим.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановленого, що 15.11.2011 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого позивач продав, а відповідач купив квартиру АДРЕСА_1.

За положеннями ст. 655 ЦК України За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Представник позивача зазначає, що в момент укладання угоди купівлі-продажу ОСОБА_1 не міг розуміти значення своїх дій, а отже відповідно до вимог чинного законодавства України договір має бути визнаний недійсним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В свою чергу за положеннями ст. 225 ЦК України Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у п. 16 зазначив, що правила статті 225 ЦК ( 435-15 ) поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК ( 1618-15 ) зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за

клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших

статті 212 ЦПК.

12.07.2016 р. експертом Комунального закладу Київської обласної ради 2Обласне психіатрично-наркологічне медичне об»єднання» (відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз) на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2016 р., складено висновок де зазначено, що ОСОБА_1 страждав в період з жовтня по грудень 2011 року на хронічний психічний розлад у вигляді хронічного маячного розладу (f 22 за міжнародною класифікацією хвороб). ОСОБА_1 не міг за своїм психічним станом у період жовтень-грудень 2011 року усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні підстави, встановлені чинним законодавством України, для визнання угоди недійсною, беручи до уваги те, що під час розгляду справи не було отримано докази, які б переконливо свідчили про усвідомлення позивачем своїх дій та здатності керувати ними. .

При цьому, суд вважає за можливе не прийняти доводи представника третьої особи щодо неповного з»ясування, дослідження всіх обставин справи та немотивованості висновку експерта, зважаючи на відсутність у представника необхідних знань для тлумачення висновків дослідження.

Відповідно до ст. 216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги, про що зазначено у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9.

Як свідчать матеріали справи, і це визнано представником відповідача, ОСОБА_2,в рахунок плати за договору купівлі-продажу передав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 915 378 грн. 00 коп.

Беручи д уваги обставини встановлені під час розгляду справи, надані докази, суд приходить до висновку про задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та вважає за можливе застосувати наслідки недійсності правочину, встановлені законом.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 203,215,216,225,655 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко А.В.. від 15.11.2011 року квартири АДРЕСА_1.

Повернути року квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1.

Зобов»язати ОСОБА_1 повернути сплачені за договором купівлі-продажу від 15.11.2011 року грошові кошти у розмірі 915 378 грн. 00 коп. ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 890 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: