У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу СеркізовськаТ.Л., про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу гаража, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 21 січня 1978 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про розірвання якого на підставі заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2009 року вона дізналася випадково, у зв'язку з чим звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2014 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2014 року позовну заяву про розірвання шлюбу залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 березня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Зазначила, що під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу гаража від 30 березня 2013 року, який вважає спільним майном, згоди на відчуження якого вона не надавала, а тому просила суд визнати гараж спільною сумісною власністю подружжя, визнати недійсним договір купівлі-продажу з покладенням обов'язку на сторони повернути один одному все, що вони одержали на виконання правочину.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовська Т.Л. про визнання гаража, право власності на який засвідчене свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції 21 лютого 2014 року та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 187424, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4, визнання недійсним договору купівлі-продажу гаража, який укладено між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 30 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу під час зареєстрованого в реєстрі за № 262, з покладенням на сторони обов'язку повернути одне одному все, що вони одержали на виконання цього правочину, - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2015 року встановлено, що сторони з 2009 року не підтримували подружніх відносин, не вели спільного господарства та на час скасування заочного рішення суду першої інстанції, між відповідачем та ОСОБА_8 19 серпня 2014 року зареєстровано шлюб.

Встановивши, що право власності на спірний гараж зареєстровано відповідачем 21 лютого 2013 року, суд виходив з недоведеності належності спірного майна до спільної сумісної власності подружжя, на відчуження якого необхідно надання згоди одного з них, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня О.І. Євтушенко О.М. Ситнік