АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/543/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2507/16Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н. М. Доповідач ап. інст. Бондаревська С.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М,

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог вказувало, що 10 січня 2013 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмірі 17999 грн. 63 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконав умов Генеральної угоди належним чином, тому має заборгованість у сумі 39 012 грн. 99 грн. На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк заборгованість у розмірі 39012 грн. 99 коп., вирішено питання судових витрат. Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просив скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Акцент-Банк" - відмовити. На апеляційну скаргу відповідача своє заперечення надало ПАТ «Акцент-банк», в якому спростовуючи доводи апелянта, просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року - залишити без змін. Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 10 січня 2013 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 17 999 грн. 63 коп. Також встановлено, що станом на 02 березня 2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 39012 грн. 99 коп.: заборгованість за кредитом 17288 грн. 63 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом 8191 грн. 62 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 11756 грн. 18 коп.; штраф відповідно до п. 2 Генеральної угоди 1776 грн. 56 коп. За нормами ч. 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено обов'язковість виконання зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник важається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем здійснено 18 лютого 2014 року в сумі 1500 грн. З огляду на зазначені вище вимоги закону, дослідивши надані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позивачем наявності заборгованості ОСОБА_2 перед Банком за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, зважаючи на те, що відповідач не заперечув факту отримання грошових коштів від ПАТ КБ «Акцент-Банк», отримав встановлений кредитний ліміт, витрачав кредитні кошти на власні потреби, визнавав та погоджувався з умовами укладеного договору, оскільки до лютого 2014 року здійснював періодичне погашення заборгованості, що зокрема підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Банком /а.с. 5-6/. З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам, підтверджуються наявними у справі доказами та узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють дані спірні правовідносини.

В свою чергу відповідач не надав жодних доказів на підтвердження зміни банківських реквізитів, що за твердженням останнього позбавило його можливості сплачувати кредитну заборгованість, також не надано відповідачем і доказів на підтвердження того, що після останнього платежу, який був здійснений у 2014 році, ним сплачувались грошові кошти за старими реквізитами.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити. Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя С.М.Бондаревська