Справа № 642/6337/16-ц
Провадження № 2/642/1897/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Бондаренка В.В.

за участю секретаря Шаповал Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом., а саме: квартирою №62 у будинку № 4«А» по вул. Словянська у м. Харкові, через відсутність в ньому понад один рік, без поважних причин.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що кв.62 у будинку № 4«А» по вул. Словянська у м. Харкові належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, її батьку ОСОБА_3, та матері ОСОБА_4 Окрім зазначених осіб з 2009 року в квартирі був зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_2 Подружнє життя позивача та відповідача не склалося, через що ОСОБА_2 у вересні 2015 року пішов із сімї та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. 20.11.2015 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова, яке набрало чинності 01.12.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Фактично з вересня 2015 року відповідач за власної ініціативи виїхав з кв.62 у будинку № 4«А» по вул. Словянська у м. Харкові та проживає окремо, однак не зміни реєстрації свого місця проживання. Беручи до уваги, що комунальні платежі позивач сплачує в більшому розмірі, саме через те, що в квартирі зареєстровано ОСОБА_2, то ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду.

Представник позивача та Позивач в судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення у пресі Слобідський край, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про право власності від 06.02.2007 року за реєстраційним номером №4-07-276628 громадянка ОСОБА_6 та члени її сімї: ОСОБА_3, ОСОБА_7 дійсно мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

24.11.2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) М.В., був зареєстрований шлюб.

15.10.2009 року ОСОБА_2, був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про склад сімї №1121 від 22.03.2016 виданої начальником КП «ЖИЛКОМСЕРВІС».

Шлюбно-сімейні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. фактично були припинені з вересня 2015 року. 20.11.2015 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова, яке набрало чинності 01.12.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 виїхав з АДРЕСА_2, особистих речей не залишив.

З вересня 2015 року по сьогоднішній день ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується актом від 15.03.2016 року, складеного та підписаного мешканцями сусідніх квартир, а саме кв.№68 (ОСОБА_8О, ОСОБА_9В.) та кв.№38 (ОСОБА_10С.), та завіреного начальником дільниці №27 КП «Жилкомсервіс».

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 добровільно виїхав з житла, після того, як сімейні стосунки погіршились. В даний час в квартирі проживає позивач, її мати, ОСОБА_4, син ОСОБА_11 та інколи приїжджає батько ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4, суду пояснила, що ОСОБА_2 був її зятем. Враховуючи, що ОСОБА_2 в квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, то вважає за необхідне зняти його з реєстрації. З квартири він виїхав самостійно, перешкод в проживанні йому не чинилось. На даний час речей відповідача у квартирі немає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що часто буває у квартирі позивача, відповідача там не бачила, речей його у квартирі немає. Стверджувала, що ОСОБА_2 вже давно не має за вищевказаною адресою, приблизно кілька років.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.п 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року №5 застосовуючи положення статті 391 ЦК, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому, суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Наведені у позові перешкоди у користуванні, як то сплата комунальних платежів за зареєстрованого за відповідною адресою відповідача, який фактично не проживає у квартирі, що є непосильним тягарем для позивача та членів її сім'ї, відповідно до статей 391, 396 ЦК України є підставами задоволення позову.

Крім того, як зазначено у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з положень ст. 33 Конституції України сам факт реєстрації відповідача не може бути підставою для визнання за ним права користування житловим приміщенням, тому суд дійшов висновку, що підстав для збереження права користування на зазначену житлову площу за ОСОБА_2 не має, тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України його необхідно визнати, таким що втратив право користування житловим приміщенням.

Судові витрати суд присуджує стороні, на користь якої постановлено рішення, за правилом ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 224-225 ЦПК України, ст. 405 ЦК України ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., суддя, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №62, буд. 4-«А» по вул. Словянській в м.Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено: "28.12.2016 року".

Суддя В.В. Бондаренко