№ 207/2802/16-ц
№ 2/207/1653/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Кам'янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, яку позивач прийняв у встановленому законом порядку, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори.

ОСОБА_2 ще за життя розпорядилася своїм майном, а саме належну їй квартиру передала за договором Довічного утримання (догляду), а також склала Заповіт на ім'я позивача, яким заповідала належні їй гараж НОМЕР_2 та гараж НОМЕР_3, розташовані у АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Огнєвою Н.О., та зареєстровано в реєстрі під № 192.

Спадщину Позивач прийняв, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за Заповітом на вищевказане нерухоме майно та надано Постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 30.03.2016 року за вих. № 745/02-31 та від 30.03.2016 року за вих. № 746/02-31 по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутності державної реєстрації права власності на вказане майно колишніми власниками.

Позивач не має можливості надати нотаріусу належним чином оформлені правовстановлюючі документи на спадкове майно, адже спадкодавцем в свою чергу не були дооформлені спадкові права, а саме право власності на вищевказані гаражі.

Вказані гаражі були успадковані ОСОБА_2 від померлих чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5. Факт прийняття спадщини спадкодавцем від померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання від 03.03.2015 року, 20.03.2015 року та від 29.10.2015 року виданими - ТОВ «Абенент XXI». Тобто ОСОБА_2 спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, померла.

Право власності на вказані гаражі було визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Виконавчим комітетом Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська рішення № 305 від 19.12.2001 року на підставі Актів про прийняття приватних гаражів в експлуатацію від 06.12.2001 року.

Але з невідомих причин, ані вказані особи, ані спадкодавець не дооформили належним чином свої права власності на вказане майно. Відсутність інформації щодо державної реєстрації права власності на спадкове майно підтверджується Листами обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 25.03.2016 року за вих. № 394 та від 25.03.2016 року за вих. № 394/1. В свою чергу позивач позбавлений можливості це зробити.

Тому для визнання своїх спадкових прав та оформлення права власності він зібрав всі наявні в нього документи, замовив проведення технічної інвентаризації та отримав Технічні паспорти на вказані гаражі із зазначенням їх технічних характеристик, які відповідно до Висновку експертного будівельно-технічного дослідженя від 03.06.2015 року за № 687/05-16 та № 689/05-16, відповідають будівельним нормам та правилам, а також зазначено, що можлива їх безпечна експлуатація.

На підставі зазначеного, позивач в позовній заяві просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за Заповітом на: гараж НОМЕР_2, площею 27,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1; гараж НОМЕР_3, площею 27,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, та за відсутністю його довірителя, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив розглянути дану справу за їх відсутністю, та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, заперечень на позов не надано.

Враховуючи вищенаведене у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (ар.с.9).

ОСОБА_2 ще за життя розпорядилася своїм майном, а саме належну їй квартиру передала ОСОБА_1 за договором Довічного утримання (догляду) (ар.10-11).

Відповідно до копії Заповіту від 26.03.2015 року ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 належні їй гараж НОМЕР_2 та гараж НОМЕР_3, розташовані у АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Огнєвою Н.О. (ар.с.13).

Вказані гаражі були успадковані ОСОБА_2 від померлих чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5. Факт прийняття спадщини Спадкодавцем від померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання від 03.03.2015 року (ар.с.16), 20.03.2015 року (ар.с.17), від 29.10.2015 року (ар.с.18), від 27.09.2014р. (ар.с.122) виданими - ТОВ «Абенент XXI». Відповідно до яких ОСОБА_2 проживала разом з чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 на час їх смерті.

Факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були подружжям підтверджується копією свідоцтва про їх одруження від 15.12.1966 р. (ар.с.70). Факт того, що ОСОБА_5 був сином ОСОБА_2 підтверджується копією його свідоцтва про народження (ар.с.69).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (ар.с.122).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (ар.с.80).

Право власності на вказані гаражі було визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Виконавчим комітетом Баглійської районної ради міста Дніпродзержинська відповідно до рішення № 305 від 19.12.2001 року (ар.с.23, 24) на підставі Актів про прийняття приватних гаражів в експлуатацію від 06.12.2001 року (арс.19-22).

Окрім цього відповідно до Висновку експертного будівельно-технічного дослідженя від 03.06.2015 року за № 687/05-16 та № 689/05-16 (ар.с. 47-48, 52-53), вказані гаражі №17 та №18 відповідають будівельним нормам та правилам, а також зазначено, що можлива їх безпечна експлуатація.

Але з невідомих причин, ані вказані особи, ані спадкодавець не дооформили належним чином свої права власності на вказане майно. Відсутність інформації щодо державної реєстрації права власності на спадкове майно підтверджується Листами обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 25.03.2016 року за вих. № 394 та від 25.03.2016 року за вих. № 394/1 (ар.с.25, 26).

Відповідно до ст. ст. 328, 331 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не зареєструвала право власності на гараж НОМЕР_2, площею 27,6 кв.м., та гараж НОМЕР_3, площею 27,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що перешкоджає отриманню свідоцтва про право власності на спадкове майно після її смерті позивачем.

Відповідно до роз'яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлений можливості реалізувати право на спадкування спірного майна, оскільки державна реєстрація речових прав на вищезазначені гаражі спадкодавцем не була здійснена. За таких обставин, зареєструвати таке право за померлою відповідно до норм чинного законодавства України не вбачається можливим.

Разом з цим суд зазначає, що відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Разом з цим у судовому засіданні було встановлено, що постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Новікової Л.В. від 30.03.2016 року №745/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж НОМЕР_3, розташований за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (ар.с.14).

Також постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Новікової Л.В. від 30.03.2016 року №746/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж НОМЕР_2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (ар.с.15).

Винесені нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії унеможливлють оформлення позивачем спадщини у позасудовому порядку.

Враховуючи викладене та обставини справи, відсутність реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем, позбавляє нотаріальну контору можливості видати спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірне майно, проте не позбавляє позивача права на спадщину. Оскільки сумніви того, що гараж НОМЕР_2, площею 27,6 кв.м., та гараж НОМЕР_3, площею 27,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належали спадкодавцеві ОСОБА_2 відсутні, є законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадщину у порядку спадкування за заповітом. Керуючись ст. 10,11, 60, ч. 2 ст. 197, 213 215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за Заповітом на: гараж НОМЕР_2, площею 27,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1; гараж НОМЕР_3, площею 27,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко