У х в а л а

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору,

в с т а н о в и л а :

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року, первісний позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») задовольнив: стягнув з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 8 квітня 2008 року № 0 у розмірі 6 тис. 852 доларів США 59 центів та 885 грн 61 коп. пені за прострочення сплати за кредит; стягнув з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 тис. 302 грн 48 коп. судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ухвалою від 7 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року залишила без змін.

7 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норми матеріального права, зокрема пункту 2 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підтвердження підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України заявниця посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, у якій, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано згадану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 7 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, виходив з того, що в ОСОБА_4 станом на 26 лютого 2015 року виникла заборгованість за несплату кредиту в розмірі 6 тис. 852 доларів США 59 центів та 885 грн 61 коп. пені за прострочення сплати за кредит, а тому є передбачені статтями 610, 611, частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України підстави для стягнення заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суди виходили з того, що позивачем не доведено наявність передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України умов, для розірвання кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися під час укладання договору.

Водночас в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року, наданій заявницею для порівняння, касаційний суд, залишивши в силі рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про те, що відповідач не надав позивачу як споживачу фінансових послуг у галузі споживчого кредитування в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладанням кредитного договору.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права в спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк