Ухвала

іменем україни

04 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Гриня КостянтинаАндрійовича, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір про відкриття банківського карткового рахунку № 5168 7572 1640 5110 для отримання соціальних виплат, зокрема, допомоги по народженню дитини та догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У зв'язку з окупацією міста Луганська, в якому вона проживала, та проведенням антитерористичної операції позивач була змушена виїхати до міста Миколаєва, де їй 23 жовтня 2014 року було призначено державну допомогу на проживання, як особі, переміщеній з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Вказана допомога зараховувалась на вищевказаний картковий рахунок, відкритий у відповідача.

Станом на 01 червня 2015 року на картковому рахунку знаходилось 16 777,24 грн.

З листопада 2014 року позивач не може користуватись належною їй банківською карткою, оскільки відповідач припинив її обслуговування.

Посилаючись на порушення банком умов договору банківського рахунку, позивач просила зобов'язати відповідача повернути їй кошти у розмірі 16 577,24 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 кошти, які перебувають на картковому рахунку позивача, у розмірі 16 577,24 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Так, судами було встановлено, що 23 серпня 2013 року між сторонами було укладено договір про відкриття банківського карткового рахунку № 5168 7572 1640 5110.

Листом від 10 березня 2015 року відповідач повідомив позивача про припинення її обслуговування як клієнта банку, оскільки у нього є дані щодо незаконного використання банківського рахунку та картки.

Колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, керуючись положеннями укладеного сторонами договору, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та статтями 1066, 1068, 1073, 1074 ЦК України, дійшли правильного висновку про задоволення позову, оскільки було встановлено порушення відповідачем прав позивача на вільне використання електронного платіжного засобу, при цьому відповідач у порушення вимог статей 10, 60 не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які стали підставою для припинення ним обслуговування позивача, як клієнта банку.

У справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення про задоволення позову, а тому підстав для їх скасування немає.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника ГриняКостянтина Андрійовича, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана О.В. Закропивний Л.М. Мазур