Номер провадження: 22-ц/785/5282/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання договору поруки від 26.03.2007 року припиненим (а. с. 2-3).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 4к-70 від 26.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит», між нею та Банком було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона, як поручитель, поручилась за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору. Позивач вважає, що порука є припиненою, оскільки п. 5.1. Договору поруки передбачає, що порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання зобовязання за Кредитним договором не заявив позовні вимоги до Поручителя. Вказує на те, що несвоєчасне виконання основного зобовязання за кредитним договором почалось 11.06.2008 року, таким чином вважає, що порука припинилась 12.12.2008 року, та навіть якщо враховувати від часу направлення претензій № 2283 та № 2284 від 10.04.2009 року порука , на її думку, припинилася 11.10.2009 року. Разом з тим позивач зазначає, що ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» звернулось до суду із позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором лише 26.11.2009 року, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, просить визнати договір поруки від 26 березня 2007 між нею та ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» припиненим.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 44-47).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 51-53).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 березня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 4к-70, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 95 000 доларів США, а ОСОБА_4 отримав, та зобовязалася повернути у строк до 28.03.2022 року грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 20 % річних (а. с. 37-39).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором № 4к-70 від 26.03.2007 року між Банком та ОСОБА_4 26.03.2007 року був укладений договір поруки № 506/07 (а. с. 10-12).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором № 4к-70 від 26.03.2007 року між Банком та ОСОБА_2 26.03.2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого є: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 63,3 кв.м.

Відповідно п.п. 1.1., 2.2., 3.1. договору поруки № 506/07, поручитель відповідає перед Банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо. Крім того, поручителі відповідають перед позивачем всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За нормами ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків за прострочення виконання основного зобов'язання боржником, регламентується по суті не обсяг відповідальності поручителя, а обсяг його зобов'язання перед кредитором за договором поруки. З моменту порушення умов основного договору боржником обсяг зобов'язання поручителя і обсяг зобов'язання боржника перед кредитором за загальним правилом є рівними.

Порука одночасно є способом забезпечення зобов'язань, вона має зобов'язальний і договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори (Розділи I та II Книги п'ятої ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтованого виходив із безпідставності позову.

Так, за положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука

припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука

припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Умовами п. 5.1. договору поруки передбачено, що порука припиняється із припиненням зобовязань, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Кінцевий термін повернення кредиту до 28 березня 2022 року (п. 3.2. кредитного договору).

У зв'язку із невиконанням належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором позичальником виникла заборгованість перед Банком, внаслідок чого останній 26.11.2009 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси із відповідним позовом про стягнення заборгованості, що вбачається із копії позовної заяви (а. с. 4-9).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2012 року у справі №2-2943/11 за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 4к-70 від 26.03.2007 року станом на 22.06.2011 року у загальному розмірі 151 966,76 доларів США,що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22.06.2011 рок дорівнює 1211175,08 гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку судовий збір у розмірі 910 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку судовий збір у розмірі 910 гривень (а. с. 53).

Колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Після остаточного припинення здійснення боржником необхідних платежів за кредитним договором, у квітні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з вимогами про виконання грошових зобовязань, однак, відповідачі своїх зобовязань не виконали, заборгованість не погасили, що і стало підставою для подання у листопаді 2009 року позовної заяви про стягнення заборгованості.

Позивачка просила припинити поруку з 13.06.2009 року, тобто за період, який був досліджений судом в межах розгляду справи № 2-2943/11, під час розгляду вказаної справи було встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником під час дії договору поруки, підстав для припинення поруки судом не встановлено.

За правилами ч. 2 ст. 223 ЦК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2012 року, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для припинення поруки з 13.06.2009 року не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_5