Справа№751/6969/16-ц
Провадження №2-н/751/246/16
У Х В А Л А

12 липня 2016 року м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Філатова Л. Б.,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,

Встановила:

ТОВ фірма «ТехНова» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату послуг теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за період з 01.11.2013 року по 01.06.2016 року в сумі 3 897,43 гривень та судових витрат в сумі 689,00 гривень.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п.2 ч.3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Так, п.9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п.2.ч.3 ст.100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні ( ч.3 ст.267 ЦК України).

Як вбачається з заяви та матеріалів, заявник просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за наданні послуги з теплопостачання за період з 01.1.2013 року по 01.06.2016 року за адресою: АДРЕСА_1/2, що підтверджується доданим розрахунком.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 07.07.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/2, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 28.08.2015 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2/2 в м.Київ.

За вказаних обставин, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право, а тому вищевказані вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

Ухвалила:

Відмовити у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Розяснити заявнику право на звернення з заявленими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги в пяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. Б. Філатова