Справа № 462/1743/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О.Я.
Провадження № 22-ц/783/5785/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ПАТ «Універсал Банк» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17 серпня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17 серпня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 6378 грн. 78 коп. заборгованості за кредитним договором, 63 грн. 78 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що внаслідок примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 793 від 05 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ВАТ «Універсал Банк» 416 051,14 грн. позивач набув право власності на передану в іпотеку квартиру за адресою: м. Львів, вул. Одеська, 39/3, відтак апелянт вважає, що їх зобовязання за кредитним договором були виконані шляхом набуття позивачем права власності на майно відповідачів. Також вказує, що долучені позивачем до матеріалів справи як доказ позовних вимог документи не відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів, оскільки вони не свідчать про здійснення бухгалтерських операцій щодо видачі готівкових по кредиту та про реальний розмір заборгованості. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2008 року між ПАТ «Унверсал Банк» та відповідачем ОСОБА_5 був укладений кредитний договір за № 017-2008-2498 (рефінансування), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 29 500,00 дол. США зі сплатою 16,95 % річних для споживчих потреб з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 липня 2022 року (а.с. 10-14).

На забезпечення виконання зобов'язання відповідача ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 23 липня 2008 року № 017-2008-2499-Р/1, згідно якого поручитель відповідає за виконання зобовязань за договором кредиту в повному обсязі (а.с. 16-18).

Встановлено, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши ОСОБА_5 кошти в сумі 29 500,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 017В01 від 23 липня 2008 року (а.с. 20). Факт отримання коштів ОСОБА_5 не оспорюється.

Взятих на себе зобовязань за кредитним договором ОСОБА_5 не виконав у повному обсязі, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 18.11.2010 становить 6378,26 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а у п. 4.2 договору поруки зазначено про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений строк повного погашення кредиту є 10 липня 2022 року.

Проте як вбачається з матеріалів справи у звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банком 16 квітня 2009 року було надіслано відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 лист-вимогу за № 011/069, який одержано ОСОБА_2 17.04.2009р., що підтверджується повідомленням про вручення поштвого відправлення, однак така вимога залишилась без реагування (а.с. 19).

У вказаному листі-вимозі Банком було змінено термін повернення кредиту, а саме у випадку невиконання зобовязань цієї вимоги термін повернення кредиту визнається таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що порука ОСОБА_2 припинилася на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки із позовом до поручителя банк звернувся до суду лише 08 лютого 2011 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, враховуючи, що лист-вимогу поручитель одержала 17.04.2009р.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволення позову до поручителя ОСОБА_2 підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, рішення суду в частині задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_5 відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що зобовязання за кредитним договором були виконані шляхом набуття позивачем в позасудовому порядку права власності на майно відповідачів передану в іпотеку квартиру за адресою: м. Львів, вул. Одеська, 39/3, відтак з огляду на положення ч.6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобовязання є недійсними, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів справи набуття права власності позивачем на вказану квартиру відбулося внаслідок примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 793 від 05 червня 2009 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17 серпня 2011 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий

Судді: