АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3576/16 Справа № 205/6257/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі -Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, 3-я особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5. Останнім днем шестимісячного строку для прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5, був 12 червня 2012 року. Зазначала, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, які полягають в наступному.

Так, 27 жовтня 2011 року, поблизу жилових будинків №3 та №5 по вул..Штурманській в м.Дніпропетровську, невідома особа викрала у неї сумку в якій знаходився паспорт, картка платника податків, трудова книжка, гроші та інші особисті речі. За даним фактом Ленінським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу №67112271 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Не маючи паспорту, вона звернулась до нотаріуса з намаганням подати заяву про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв'язку з неможливістю встановлення особи, так як жодні документи, які посвідчують особу були відсутні.

Новий паспорт вона отримала лише 22 листопада 2012 року, вже після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Після отримання паспорту, 22 грудня 2012 року звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але нотаріус їй відмовила у вчиненні нотаріальної дії.

На підставі викладеного просила визначити додатковий строк тривалістю в 2 місяця для подання до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенно та ухвалено: визначити ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю в два місяця для подання до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стгнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках з кожного, на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з поважності причин пропуску строку, у зв'язку з відсутністю паспорта громадянина України, посилаючись при цьому на постанову про зупинення досудового слідства від 17 грудня 2011 року.

З даним висновком судова колегія погодитись не може виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який є батьком позивачки ОСОБА_3.(а.с.6, 9, 37), який на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії спадкової справи, яка була відкрита 21 березня 2012 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, із заявою про відмову від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5, на користь сина ОСОБА_2, 21 березня 2012 року звернулась дружина померлого ОСОБА_4 (а.с.27-40)

ОСОБА_2, син померлого, спадщину прийняв фактично, оскільки на час смерті батька був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32 зв.).

ОСОБА_3 звернулась до другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою в якій просила нотаріуса невидавати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку із її зверненням до суду для вирішення питання спадщини після смерті батька (а.с.38 зв.), а в подальшому вона 14 серпня 2015 року звернулась до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька (а.с. 39).

Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. від 14 серпня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 було відмовлено, в зв'язку з пропущенням строку (а.с.39-40).

Крім того, встановлено, що 22 грудня 2015 року Ленінським відділенням поліції Дніпропетровського відділу поліції було надано відповідь ОСОБА_3 в якій зазначено, близько 20-30 годин 27 жовтня 2011 року невстановлена особа, знаходячись поблизу будівель багатоквартирних житлових будинків №3 та №5 по пров. Штурманський в м.Дніпропетровську, шляхом ривка, відкрито викрала чуже майно, а саме жіночу сумочку, яка належить ОСОБА_3, заподіявши останній матеріальний збиток на суму 350 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникла.

В ході скоєння даного злочину у потерпілої ОСОБА_3 крім її особистого майна були викрадені документи, а саме: паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_3, 1960 року народження; довідка про присвоєння ідентифікаційного коду на ім'я ОСОБА_3; трудова книжка на ім'я ОСОБА_3 За даним фактом 27 жовтня 2011 року порушено кримінальну справу №67112271 за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а 17 грудня 2011 року досудове слідство зупинено на підставі ст.206 ч.3 КПК України у зв'язку з не встановленням особи, яка скоїла злочин (а.с.53).

В подальшому ОСОБА_3 повторно звернулась до Ленінського РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 17 лютого 2012 року із заявою про викрадення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданий 10 травня 2002 року та замість втраченого була документована 22 листопада 2012 року Ленінським РВ у м.Дніпропетровську паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 (а.с.42).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_3 звертаючись із даним позовом до суду обґрунтувала поважність причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори з моменту смерті спадкодавця (ІНФОРМАЦІЯ_1) та до моменту отримання нею нового паспорта громадянина України (22 листопада 2012 року), а інший період до звернення до суду позивач не обгрунтовує.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи після смерті ОСОБА_5 до дати звернення до нотаріальної контори минуло більше двох років, та сама позивачка в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надала доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька, у зв'язку з чим позовні вимоги є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Проте, суд першої інстанції на ці обставини увагу не звернув.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді