У х в а л а

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяви Корольовського відділу Державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - Корольовський ВДВС) про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Корольовського ВДВС, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Корольовський районний суд м. Житомира рішенням від 9 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовив.

Апеляційний суд Житомирської області 17 березня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнив, стягнув з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку , призначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 15 тис. грн кожному на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати суд відніс за рахунок держави.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22 вересня 2016 року касаційну скаргу Корольовського ВДВС відхилила, рішення Апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року залишила без змін.

6 грудня 2016 року Корольовський ВДВС звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 1167, 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу».

14 грудня 2016 року Корольовський ВДВС звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначених судових рішень з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах указаних норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня, 27 червня і 11 липня 2012 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року та рішення Верховного Суду України від 24 лютого 2010 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 22 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для стягнення на користь позивачів моральної шкоди з огляду на те, що факт неправомірної бездіяльності державних виконавців під час виконання судового рішення та заподіяння позивачам моральної шкоди є доведеним, а тому така шкода підлягає відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалах від 14 березня і 27 червня 2012 року касаційний суд, направивши справи на новий розгляд, указав на порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справ;

- в ухвалі від 11 липня 2012 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про часткове задоволення позовних вимог з огляду на те, що тривале невиконання судового рішення відбулося з вини відповідача, внаслідок чого позивачці заподіяно майнову та моральну шкоду.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року, оскільки ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, не суперечить цьому висновку.

Рішення Верховного Суду України від 24 лютого 2010 року, надане заявником для порівняння, не може слугувати прикладом невідповідності висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України, оскільки це рішення прийнято за результатами розгляду справи в касаційному порядку і не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Корольовського ВДВС, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за заявою Корольовського відділу Державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко