АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднання Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва про зобов'язання відшкодувати збитки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №758/8552/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/15775/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про відшкодування збитків.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2011 року визнано дії управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо нарахування та виплати їй основної та додаткової пенсії, щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у меншому розмірі, ніж передбачено ст. ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щомісячної державної соціальної надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі меншому 30 % надбавки до пенсії як дитині війни за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй державну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну компенсацію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну державну соціальну 30% надбавку до пенсії як дитині війни, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат.

Вказала, що сума перерахунку вказаної пенсії складає 35 369 грн. 31 коп.

Зазначене рішення суду до цього часу не виконано.

Посилаючись на те, що відсутність виконання рішення суду щодо виплати їй належних за рішенням коштів завдало їй шкоди, просила визнати борг відповідача матеріальною шкодою та стягнути з відповідача на її користь 35 369 грн. 31 коп. на відшкодування матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач явку свого представника в судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не забезпечив, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року, позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо нарахування та виплати їй основної та додаткової пенсії, щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у меншому розмірі , ніж передбачено ст. ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щомісячної державної соціальної надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі меншому 30 % надбавки до пенсії як дитині війни за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй державну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну компенсацію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну державну соціальну 30% надбавку до пенсії як дитині війни, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат (а.с. 6-11).

01 червня 2011 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду (а.с. 13-14).

26 листопада 2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої на виконання рішення суду управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва в межах компетенції перерахувало ОСОБА_2 пенсію, сума перерахунку становить 35 369 гривень 31 копійку. Виплата пенсії здійснюється управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 16-17).

Виплата пенсії до цього часу не здійснена.

У судовому засіданні представник позивача, як на підставу своїх вимог, які обґрунтовує ст. ст. 22 ЦК України зазначила, що завдані невиконанням рішення суду матеріальні збитки у розмірі 35 369 грн. 31 коп. є упущеною вигодою. Крім того, посилається на ст. 1166 ЦК України.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, тобто в даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Доведення факту втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України покладається на позивача.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи те, що спірна сума нарахована позивачці як пенсія, яка не виплачується їй Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, то в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України невиплачена пенсіє не є упущеною вигодою, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про відшкодування збитків немає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: