У Х В А Л А

6 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Південна залізниця», треті особи: начальник відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Полтава» державного підприємства «Південна залізниця», територіальна державна інспекція з питань праці у Полтавській області, про скасування наказу про звільнення, зміну дати та формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Октябрський районний суд м. Полтави рішенням від 1 липня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 1 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року залишила без змін.

25 травня 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме пункту 2 частини першої статті 41, статті 134, статті 1351 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», а також статей 213, 214, 303, 315, 338 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

На підтвердження своїх вимог заявник посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року.

Водночас ОСОБА_4 просить поновити строк подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до частин першої та третьої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою − третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені ОСОБА_4 причини пропуску строку є поважними.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У справі, про перегляд якої подано заяву, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що відповідно до внутрішніх локальних нормативно-правових актів державного підприємства «Південна залізниця» (далі − ДП «Південна залізниця») позивач є особою, яка безпосередньо обслуговує, зберігає і використовує товарно-матеріальні цінності, та під час виконання трудових обов'язків вчинив дії, які стали підставою для втрати до нього довір'я, тому був звільнений з посади на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Наданою для порівняння ухвалою від 25 вересня 2013 року суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій, якими, у тому числі, змінено формулювання причин звільнення з роботи позивача із пункту 2 частини першої статті 41 на частину третю статті 38 КЗпП України, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суди не врахували, що втрата довір'я може бути не лише результатом вчинення певних дій, а й такого проступку, який дає підстави для висновку про те, що подальше залишення такого працівника на роботі може призвести до втрати грошових і матеріальних цінностей.

Порівняння зазначеного судового рішення, наданого заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Копії інших різних за змістом судових рішень до заяви не додано.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Південна залізниця», треті особи: начальник відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Полтава» державного підприємства «Південна залізниця», територіальна державна інспекція з питань праці у Полтавській області, про скасування наказу про звільнення, зміну дати та формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І.Охрімчук

В.М.Сімоненко