17.10.2016 Справа № 756/7574/15-ц
Справа ун. № 756/7574/15-ц
пр.№2/756/414/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - суддя Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Оболонський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про перешкод у користуванні житловим, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору купівлі- продажу від 17.07.2009р. З 16.01.2009 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, однак з травня 2014р. шлюбні відносини між сторонами погіршилися та відповідач з червня 2014року, відповідач без будь-яких пояснень зібрав свої речі, які були у квартирі, виїхав з неї, та на даний час його місце проживання позивачці не відомо. З цього з часу відповідач не цікавився житлом, не сплачував житлово-комунальні послуги. Отже, на день звернення до суду з відповідним позовом, відповідач не проживає у квартирі без поважних причин більше року, перешкод у користуванні квартирою позивачка відповідачу не чинила. Оскільки наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачці в повній мірі розпоряджатися квартирою, що належить їй на праві приватної власності, зважаючи на те, що відповідач не проживає та не користується даним житловим приміщенням тривалий час, вважає, що є підстави визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання надала зустрічну позовну заяву відповідно до вимог якої просила суд постановити рішення, яким в задоволенні первинного позову відмовити та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у здійсненню ОСОБА_2 права користування квартирою АДРЕСА_2 як об'єктом права спільної власності шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири та зобов'язання позивача за первинним позовом передати ключі від вхідних дверей квартири.

В ході судового розгляду представник відповідача за первинним позовом надала заяву з проханням залишити зустрічний позов без розгляду та про визнання первинного прозову.

Третя особа в судове засідання не з'явилася про дату, місце та час повідомлялася належним чином про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2009 року власником квартири АДРЕСА_2 є позивачка ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

На вказаній житловій площі, у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2 зареєстрованими, залишається відповідач по справі - ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.6 ст. 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як видно з змісту позовної заяви, з січня 2009 року по травень 2014 року позивачка з відповідачем проживала однією сім'єю в шлюбі. Однак у червні 2014 року, відповідач без будь-яких пояснень зібрав свої речі, виїхав з квартири, та на даний час його місце проживання позивачці не відомо. З цього з часу відповідач не цікавився житлом, не сплачував житлово-комунальні послуги.

З врахуванням вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, з врахуванням змісту позовної заяви та інших письмових доказів по справі, враховуючи відсутність відповідача ОСОБА_2 без поважних причин в квартирі АДРЕСА_2 понад один рік, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на користування цим житлом, та приймає рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Оболонський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про перешкод у користуванні житловим залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду міста Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя О.М. Луценко