Справа № 585/4228/16-ц
Номер провадження 4-с/585/25/16
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого судді Євлах О.О.,

за участю секретаря Безручко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ромни справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області і просить визнати дії держвиконавця щодо винесення постанови про в повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2016 року у виконавчому провадженні № 52113003; скасувати постанову державиконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2016 року у виконавчому провадженні № 52113003.

У своїй скарзі посилаються на те, що 12 грудня 2012 року Роменським міськрайонним судом винесено рішення по справі № 2/1815/1240/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у сумі 5000 грн. По даному виконавчому листу державним виконавцем Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження № 52113003, однак стягнення з боржника не проводилося. Вона повідомила держвиконавцю про місце проживання боржника і надала інформаційну довідку на 1/ 2 частину комплексу нежитлових будівель і споруд належних боржнику за адресою: м. Конотоп, вул. Успенсько Троїцька, 72/12. З посиланням на п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець 10.12.2015 року, 17.06.2016 року та 30.09.2016 року повертав їй виконавчий лист без виконання. 08 жовтня 2016 року вона отримала постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в зв»язку з тим, що боржник вже два роки перебуває в розшуку. Вона не погоджується з даною постановою, так як для виконання рішення держвиконавець не використав всі надані йому законом права. Зокрема, боржник має у власності нерухоме майно і за рахунок майна можна проводити стягнення. Якщо боржник добровільно не погашає зобов»язання, то державний виконавець вживає заходів по примусовому виконанню рішення. Державний виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо виконання рішення та закінчив виконавче провадження через два місяці після його відкриття, так і не виконавши рішення суду. Крім того, 07 травня 2015 року вироком Конотопського міськрайонного суду боржника ОСОБА_2 було засуджено за скоєння кримінального правопорушення, він перебував в судовому засіданні, хоча в цей час офіційно перебував в розшуку, що свідчить про неналежне виконання державним виконавцем своїх обов»язків щодо виконання рішення суду на її користь. В зв»язку з цим вона змушена звернутися до суду зі скаргою.

У судове засідання скаржниця ОСОБА_1 не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надало.

Державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд скарги без її участі, в якій проти скарги заперечувала, пославшись на те, що нею використані всі можливості для виконання рішення суду про стягнення аліментів на користь стягувача. Зокрема, з метою перевірки майнового стану боржника направлялися запити до органів, які здійснюють реєстрацію та ведуть реєстр заборон на його відчуження, а також щодо місяця отримання доходу та наявності коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах. В результаті було встановлено, що арешти на майно боржника були накладені при попередніх пред»явленнях виконавчого документа. Крім того, боржник значиться в розшуку і місце його знаходження не встановлено (а.с. 21).

Враховуючи вимоги ст.386 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2012 року у справі № 2/1815/1240/12 з ОСОБА_2М на користь ОСОБА_1 стягнуто 5000 грн. заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, на підставі якого 07.02.2013 року виданий виконавчий лист (а. с. 4).

30.09.2016 року державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».(а.с. 3).

Згідно ст. 383 ч. 1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду який видав виконавчий документ.

Відповідно до п.2. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися

безрезультатними.

Відповідно до ст..11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ Про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи: зокрема, постанови про повернення виконавчого документа від 30.09.16 року, підставою повернення виконавчого документа стягувачеві є те, що ухвалою Конотопського міськрайонного суду ОСОБА_2 оголошено у розшук, боржник не розшуканий органами внутрішніх справ протягом року з дня оголошення розшуку згідно повідомлення Конотопського ВП ГУНП № 13328 від 26.09.2016 року. Стягнень не було. Виконавчий лист повернуто на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 3).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухове майно ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/ 2 частини комплексу нежитлових будівель і споруд за адресою: м. Конотоп, вул. Успенсько Троїцька, 72/12 (а. с. 7 - 8).

Крім цього 07 травня 2015 року вироком Конотопського міськрайонного суду боржника ОСОБА_2 було засуджено за скоєння кримінального правопорушення, з якого вбачається, що він перебував в судовому засіданні, хоча в цей час офіційно перебував в розшуку (а. с. 10 - 11).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України». Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду».

У частині п'ятій статті 124 Конституції України закріплено припис про ухвалення судами судового рішення іменем України. Цим визначаються суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших суб'єктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Припис про ухвалення судових рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

З цього органічно випливає і припис щодо обов'язковості судових рішень до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначаються Законом України «Про виконавче провадження», а на територіях інших держав міжнародними договорами України на засадах взаємності.

Враховуючи викладене та те, що рішення суду на даний час не виконане, державним виконавцем здійснено не всі дії, які передбачено Законом України"Про виконавче провадження"для виконання судових рішень, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця Молчан О.В. відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції від 30.09.2016 року є не правомірною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 22, 26, 47 ЗУ Про виконавче провадження, ст. ст. 10, 60, 383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Молчан О.В. Конотопського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2016 року у виконавчому провадженні № 52113003;

Скасувати постанову державного виконавця Молчан О.В. Конотопського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2016 року у виконавчому провадженні № 52113003.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, - протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного суду ОСОБА_5