Провадження № 2/522/7125/16
УХВАЛА

Іменем України

„14 листопада 2016 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді С.О. Погрібного,

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за участі третіх осіб приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом з вимогою про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого у реєстрі за № 7103, таким, що не підлягає виконанню, на підтвердження чого посилалася на наступне. 29 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір №5МФ/2007. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору 30 січня 2007 року між відповідачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки. Окрім цього, з метою забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного, 30 січня 2007 року між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Відповідно до умов вказаних договорів поручителі зобов'язалися виступати перед кредитором за виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням кредитором вимог банку за кредитним договором, банк звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з проханням про стягнення коштів за вказаним кредитним договором.

03 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 7103, на підставі якого запропоновано стягнути з позивача грошові кошти у сумі 393 510,78 гривень, що є його заборгованістю за кредитним договором, з яких запропоновано задовольнити вимоги банку у частині пені у розмірі 16 360,05 доларів США та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису, 1 700,0 гривень.

В порядку забезпечення позову представник позивача ОСОБА_5 07 листопада 2016 року повторно просить суд зупинити стягнення за вказаним виконавчим написом.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом за правилами частини 1 статті 153 ЦПК України, згідно з якими така заява (про забезпечення позову) розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Учасники справи у судове засідання не зявились, їх неявка не є перешкодою для вирішення вказаних питань.

Дослідивши матеріали справи, надану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою суду від 15 серпня 2016 року у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за участі третіх осіб приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Згідно з п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За правилом ст.153 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має визнати достатніми лише такі умови для постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності в діях відповідача. Проте, такі обставини суду доведені позивачем не були.

З наданих стороною позивача ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року й ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року вбачається, що на примусовому виконанні у Дніпровському відділі ДВС Дніпродзержинського МУЮ за ВП №49664001 знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 3 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого у реєстрі за № 7103, про стягнення з позивача грошових коштів на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», тому визначення юридичної долі стягнення коштів за вказаним виконавчим написом знаходиться в залежності від вирішення справи судом.

Зі змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 1 лютого 2016 року вбачається, що на виконанні у Дніпровському відділі ДВС Дніпродзержинського МУЮ знаходиться виконавче провадження № 49664001 з виконання виконавчого напису № 7103 від 03 грудня 2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суми боргу в розмірі 393 510,78 гривень.

15 грудня 2015 року, згідно статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем постановою відкрито виконавчого провадження, копії якої того ж дня направлені боржникові для виконання та стягувачу до відома. Зі спливом строку для самостійного виконання рішень, боржник рішення суду не виконала, борг на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не сплатила.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, стороною позивача не представлено належних й допустимих доказів звернення оспорюваного виконавчого напису до виконання до Приморського відділу ДВС міста Одеси до органу, який зазначений у якості третьої особи у заявленому позивачем позові та, як наслідок, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання про забезпечення позову й зупинення стягнення за виконавчим написом № 7103 від 3 грудня 2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Такі висновки суду не перешкоджають для повторного звернення з такою заявою в разі усунення недоліків, виявлених під час розгляду цього клопотання.

Керуючись ст. ст. 134, 137, 151-153 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за участі третіх осіб приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07 листопада 2016 року відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

14.11.2016