Провадження № 2/337/1514/2016
ЄУН № 337/3085/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Курбатової О.М.

за участю секретаря - Куліш Л.Е.

за участю адвоката - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ „Українська залізниця про стягнення сум компенсації втрати частини доходів, виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ „Українська залізниця про стягнення сум компенсації втрати частини доходів, виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені, у якому просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строку їх виплати(інфляційні втрати) у сумі 42 872грн. 85коп., середній заробіток за весь час затримки з 25.04.2012р. по 08.06.2016р. у сумі 347 840грн. 82коп., а також витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на свою користь: - компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строку їх виплати у сумі 31 020грн. 62коп. і середній заробіток за весь час затримки з 25.04.2012р. по 08.06.2016р. у сумі 347 840грн. 82коп.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він не згоден з позовними вимогами, оскільки позивачем пропущений тримісячний строк для звернення до суду із позовом, тому просить відмовити в задоволені позову у звязку з пропуском строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював у Відокремленому структурному підрозділі „Вагонне депо Запоріжжя-Ліве Державного підприємства „Придніпровська залізниця з 08.02.1990р. 25.04.2012р. позивач звільнився у звязку з переведенням.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, тобто в день звільнення, якщо працівник в день звільнення не працював, то розрахунок повинен бути проведений не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В даному випадку, з позивачем ОСОБА_2 при звільнені не був проведений розрахунок повністю, тому він звернувся з відповідним позовом до суду. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2015р. з відповідача на користь позивача було стягнуто 40 688грн. 12коп. без врахування податків та обовязкових платежів. Зазначену суму ОСОБА_2 отримав 09.06.2016р., що підтверджується копією випискою по картці/рахунку від 06.07.2016р. ПАТ КБ „Приватбанк, яка є в матеріалах справи.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 25.04.2012р. по 08.06.2016р. законні але підлягають задоволенню частково в сумі 196 262грн. 62коп. з наступних підстав.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-195цс 14, за ст.117 КЗпП України обчисленню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середню заробітну плату. У даному випадку, за період з 25.04.2012р. по 08.06.2016р. кількість робочих днів становить 1037, а, згідно з довідкою, яку надав відповідач і копія якої є в матеріалах справи, середньоденна заробітна плата (з відрахуванням податків та зборів) складає 189грн. 26коп. Тому, сума середнього заробітку за весь час затримки при звільненні(з відрахуванням податків та зборів) позивача, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача складає 196 262грн. 62коп.(1037*189грн. 26коп.).

Доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущений тримісячний строк для звернення з позовом до суду, передбачений ст.233 КЗпП України., суд не може прийняти до уваги з наступних підстав.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України щодо тлумачення положень ст..233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статтей 117, 237-1 КЗпП України(№4-рп/2012) строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин. З огляду на положення ст.233 КЗпП України для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

У даному випадку, відповідач фактично розрахувався з позивачем 09.06.2016р. і з цього часу починається обчислення тримісячного строку для звернення позивача з позовом до суду про стягнення середнього заробітку за весь час затримки, а позивач звернувся до суду з позовом 16 серпня 2016р., тобто в межах тримісячного строку.

Позовні вимоги в частині виплати компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку їх виплати(інфляційні втрати) в сумі 31 020грн. 62коп. законні, оскільки передбачені нормами діючого законодавства, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. №1427, але підлягають задоволенню частково в сумі 28 626грн. 94коп., так як сума сплаченої відповідачем позивачу заборгованості 09.06.2016р. 40 688грн. 12коп. підлягає оподаткуванню для розрахунку компенсації і становить 32 753грн. 94коп., а індекс споживчих цін для розрахунку суми компенсації становить 0,874(32753,94 * 0,874).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 7 750грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст. 47, 116, 117 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ „Українська залізниця на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строку їх виплати (інфляційні втрати) в сумі 28 626(двадцять вісім тисяч шістсот двадцять шість)грн. 94коп.

Стягнути з ПАТ „Українська залізниця на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки з 25.04.2012р. по 08.06.2016р. в сумі 196 262(сто девяносто шість тисяч двісті шістдесят дві)грн. 62коп.

Стягнути з ПАТ „Українська залізниця судовий збір на користь держави у розмірі 7 750грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Курбатова