Справа № 433/1565/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

01.11.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Крівоклякіної Н.В.

за участю секретарів -Рєзнікової Л.В., Соломіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Луганська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом , в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Управління Державної міграційної служби України у Луганській області зняти громадянина ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою.

В обґрунтування вимог зазначила, що вона зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. Крім неї у квартирі зареєстровані: її дочка ОСОБА_3, чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_2, який є відповідачем. Останній починаючи з 2009 року і по теперішній час не проживає у квартирі, речей та майна його не залишилось, оскільки він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де тимчасово зареєструвався. Зазначає, що через проведення у місті Луганську АТО відповідач відмовляється приїхати із Росії до м. Луганськ щоб знятися з реєстраційного обліку у квартирі, але він не заперечує проти того, щоб знятися з реєстрації у належній їй на праві власності квартирі, про що склав на її ім'я довіреність , в якій, зокрема, уповноважує її зняти його з реєстраційного обліку. Вона зверталась в паспортний стіл в органи ДМС України, але їй роз'яснили, що необхідно мати оригінал паспорту відповідача для зняття з реєстраційного обліку, або звернутись до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Через проведення АТО у місті Луганську, вона має намір продати вказану квартиру та виїхати на підконтрольну територію Україні, проте майбутній покупець вимагає від неї зняти з реєстрації всіх зареєстрованих осіб у квартирі.

Позивач в судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги , проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала відповідну заяву.

Відповідач у судове засідання не з'явився , причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся неодноразово належним чином, про що свідчать: розміщення оголошення про виклик відповідача в судове засідання в газеті "Урядовий кур'єр"; розміщення оголошень про виклик відповідача в судові засіданні на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 16.09.2016 року, 26.09.2016 року, 04.10.2016 року, 13.10.2016 року, 01.11.2016 року), клопотання про розгляд справи у його відсутність та письмових заперечень на позов суду не надав.

Від 3-ої особи - Управління Державної міграційної служби України у Луганській області надійшов лист, в якому зазначено, що на теперішній час до компетенції УДМС не відносяться питання щодо реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання особи .

Причина неявки представника 3-ої особи - Луганської міської ради суду не відома, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчать: розміщення оголошення про розгляд справи в газеті « Урядовий кур'єр; розміщення оголошень про розгляд справи в судових засіданнях на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 13.10.2016 року, 01.11.2016 року).

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд повно та всебічно з'ясувавши обставини даної справи вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних , житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Нормативно - правовим актом, який передбачає зняття осіб з реєстраційного обліку є Постанова КМУ від 02.03.2016 року № 207 « Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»( далі по тексту Постанова КМУ № 207).

Відповідно до 26 Постанови КМУ № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть та інших документів. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах , що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

В даному випадку порушення цивільних прав позивача може проявлятися, зокрема, в створенні їй, які власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном .

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права. В даному випадку це невизнання органами ДМС України, як зазначає позивач у своєму позові, її права зняти з реєстраційного обліку у квартирі сина, відповідача ОСОБА_2, який уповноважив її довіреністю на зняття його з реєстраційного обліку у квартирі.

Суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, передбачений ч.2 ст.16 ЦПК України чи іншим способом, що встановлений договором або законом.

В основі спору про право полягає виникнення конфлікту між сторонами або суперечності. При цьому суд зазначає, що для суперечки необхідно щоб незгоду особи було об'єктивовано у вигляді певної поведінки (вчинків, дій). У разі відсутності такої об'єктивації відсутній і конфлікт.

Виходячи з викладеного, можна зробити висновок, що для виникнення спору необхідна вимога особи і невиконання цієї вимоги іншою особою. Таким чином, спір про право є складним юридичним складом, який складається з двох юридичних фактів: 1) вимоги однієї особи; 2) невиконання цієї вимоги іншою особою (адресатом).

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні з вірогідністю встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.15-18).

Суд вважає, що право позивача , як власника квартири, щодо користування та розпорядження нею квартирою в даному випадку не є порушеним, оскільки відповідач не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку у квартирі яка належить на праві власності позивачу, про що свідчить надана ним позивачу довіреність на зняття його з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1. Тобто в даному випадку між позивачем та відповідачем відсутній спір про порушене право, оскільки відсутня одна зі складових юридичної конструкції спору про право, а саме відсутнє невиконання відповідачем вимоги позивача.

Невизнання цивільного права позивача на зняття з реєстраційного обліку відповідача за наданою останнім довіреністю на ім'я позивача органом, який проводить зняття з реєстраційного обліку позивачем не доведено, оскільки про це не надано суду належного доказу, який би підтверджував відмову цього органу у знятті з реєстрації відповідача.

Докази, які надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог в даному випадку не підлягають правовій оцінці судом , внаслідок того що судом встановлено відсутність спору про порушене право позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК, ст.ст. 1.3,4, 11, 60, 88, 212, 214-215, 224-227 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Луганська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в Апеляційному суді Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна.

01.11.16

04.10.16