Справа № 683/3091/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі головуючого судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

та представника позивачки адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району, Красилівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області та ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 предявили позов Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю, посилаючись на те, що вони до 2002 року проживали в житловому будинку, що знаходився по вул.Центральній, 17 в с.Раштівка Старокостянтинівського району. У звязку з тим, що вказаний будинок розвалився і став непридатним для проживання, вони разом з неповнолітніми дітьми перейшли проживати в житловий будинок, що знаходиться по вул. Молодіжній, 3 в с.Раштівка Старокостянтинівського району, який після смерті власників постував. Ніхто із спадкоємців спадщину не оформляв і претензій з приводу вселення не предяляв.

Після вселення у будинок вони зареєструвались за його адресою та за власні кошти провели капітальний ремонт і газифікацію.

Оскільки вони більше 10 років добросовісно, безперервно володіють зазначеним житловим будинком з господарськими будівлями, тому просять задовольнити їх позовні вимоги.

До участі у справі в якості співвідповідачів залучені Красилівська обєднана державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області та ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали.

Позивач ОСОБА_3, представник Великомацевицької сільської ради та відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує, представник сільської ради та відповідачка позов визнали.

Представник Красилівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області також в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Великомацевицькою сільською радою Старокостянтинівського району 6 березня 1985 року, придбав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Молодіжній, 3 в с.Раштівка Старокостянтинівського району.

Оскільки на час укладення вказаного договору ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, то вони обоє були співвласниками даного нерухомого майна.

25 листопада 1996 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_6, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

6 лютого 2001 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла право на земельні частки (паї) належні їй на підставі Сертифікатів серії ХМ №032537 і серії ХМ №032538 своїй дочці ОСОБА_4

18 березня 2002 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті спадщину прийняла її дочка ОСОБА_4, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

15 січня 2007 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельні частки (паї), які належали ОСОБА_6 на підставі Сертифікатів серії ХМ №032537 і серії ХМ №032538, виданих Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 13 березня 1997 року.

Спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями ОСОБА_4 до цього часу не оформила.

Взимку 2003 року в спірний будинок вселились позивачі і проживають в ньому по теперішній час.

Після вселення у спірне будинковолодіння позивачі зареєструвались в ньому, провели капітальний ремонт житлового будинку, газифікували його, самочинно побудували до нього прибудову а-1 розміром 5.88х2.27 м, а також самочинно побудували хлів Г розміром 9.8х4м та хлів Д розміром 7.15х2.3 м.

Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи, інвентарною справою на вказане будинковолодіння, довідкою виконавчого комітету Великомацевицької сільської ради про склад сімї позивачів та місце їх проживання, а також даними технічного паспорту на житловий будинок.

ОСОБА_4, яка є належним відповідачем у справі, у своїй письмовій заяві визнала позовні вимоги. Однак суд не може взяти до уваги вказану обставину та задовольнити на цій підставі позовні вимоги, оскільки рішення суду відповідно до вимог ч.1 ст.213 ЦПК України повинно бути законним і обґрунтованим. Визнання відповідачкою у даному випадку позову суперечить закону.

Так, відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Зі змісту даної норми випливає, що позивач, як володілець майна, протягом усього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це право з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав розяснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6 прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з ч.2 ст.548 ЦК прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом ст..537 ЦК України частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529 - 533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

15 січня 2007 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельні частки (паї), які належали ОСОБА_6 на підставі Сертифікатів серії ХМ №032537 і серії ХМ №032538, виданих Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 13 березня 1997 року.

Твердження ОСОБА_4 в своїй письмовій заяві про те, що вона прийняла не всю спадщину не ґрунтується на законі. У визначений цивільним законодавством шестимісячний термін ОСОБА_4 відповідно до ст..553 ЦК УРСР не відмовилась від решти спадкового майна.

Судом також встановлено, що позивачі, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_4 є власником спірного житлового будинку, вселилися в нього за згодою останньої і з 2003 року відкрито та безперервно володіють ним.

Наявність таких обставин, як вселення позивачів в зазначений будинок зі згоди ОСОБА_4, реєстрація в ньому, проведення ними капітального ремонту будинку, його газифікація, самочинне будівництво прибудови та двох хліві, а також визнання відповідачкою позову, дають підстави суду вважати, що на момент вселення в будинок позивачі достовірно знали про наявність у них підстав для набуття права власності на будинковолодіння.

Крім того, даним позовом позивачі та ОСОБА_4 фактично ухиляються від вчинення правочинів щодо спірного нерухомого майна, зокрема, в оформлені спадщини, яке неохоплена заповітом, та відчуження її у встановленому законом порядку.

Більше того, виходячи з вимог ст.376 ЦК України право власності за набувальною давністю на обєкти самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

З врахуванням зазначених обставин суд прийшов до висновку, що позов про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по вул. Молодіжній, 3 в с.Раштівка Старокостянтинівського району, за набувальною давністю задоволенню не підлягають.

На підставі ст.328, 344, 376 ЦК України, ст.537, 548 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району, Красилівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області та ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області на протязі 10 днів з дня проголошення через Старокостянтинівський районний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя