Справа № 572/3628/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із ОСОБА_2 21 жовтня 2014 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2303, неповнолітню дитину подружжя залишити проживати із позивачем, а також залишити позивачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «Ковальчук».

Позивач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить справу слухати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 письмовою заявою подані позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 21 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя.

Із позовної заяви встановлено, що подружжя остаточно вирішило шлюб розірвати, оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння, на даний час шлюбних стосунків сторони не підтримують, шлюбні відносини припинені.

Суд, відповідно до ст.111 СК України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Однак, з огляду на відсутність бажання до примирення як у позивача так і у відповідача, тривалість часу протягом якого сторони стосунків не підтримують (близько 9 місяців) - суд, вважає, що надання строку на примирення є недоцільним, а тому позов підлягає до задоволення.

Крім цього, позивачем заявлено вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої дитини подружжя.

Із наданої ОСОБА_1 копії свідоцтва про народження встановлено, що у сторін по справі дійсно є малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Враховуючи вік дитини, відсутність заперечень щодо заявленої вимоги з боку відповідача, суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини подружжя із матірю.

На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 жовтня 2014 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2303 розірвати.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати із матірю, ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Ковальчук».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Cуддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_4