Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Протасова О. М. ,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, уточнивши який, зазначив, що будинок АДРЕСА_1 належав його матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. На час її смерті він проживав разом з матір'ю в зазначеному будинку та фактично прийняв спадщину. Однак своє право власності на будинок мати не зареєструвала, тому і він не може у встановленому порядку отримати правовстановлюючі документи на будинок. Тому просив визнати за ним право власності на будинок №АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Відповідач подав заяву, у якій просив розглядати справу у відсутності свого представника.

Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Зі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби НОМЕР_1, виданого 17.11.1975 р. Виконавчим комітетом Білоцерківської районної ради депутатів трудящих Київської області та зареєстрованого 10.02.1976 р. під №27 у виконкомі Сухоліської сільської ради депутатів трудящих судом встановлено, що ОСОБА_2 було надано право на забудову індивідуальної садиби у АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Сухоліської сільської Ради депутатів трудящих від 12.06.1975 р. відповідно до виписки з земельно-шнурової книги радгоспу від 14.03.1975 р. №28.

З цього свідоцтва вбачається, що на відведеній присадибній земельній ділянці забудовник повинен здійснити будівництво індивідуального жилого будинку і господарчих будівель, а також робіт по озелененню і благоустрою, та до нього додані план забудови садиби, проект жилого будинку та акт про виділення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 29.03.2016 р. Виконавчим комітетом Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області , ОСОБА_2 була матір'ю позивача.

Згідно з довідкою №210 від 16.03.2016 р., виданою Сухоліською сільською радою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

З тієї ж довідки вбачається, що згідно з погосподарською книгою №3 за 1977-1979 р.р. ОСОБА_2 з 1979 р. і по день смерті була головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1; за даними погосподарської книги №3 за 1986-1990 р. з ІНФОРМАЦІЯ_1. і по даний час головою даного домогосподарства є син ОСОБА_2 - ОСОБА_1.

З довідок №511 від 29.07.2015 р. та №956 від 28.09.2015 р., виданих Сухоліською сільською радою, вбачається, що за даними погосподарської книги №4 за 2011-2015 р.р., житловий будинок АДРЕСА_1 (номер об'єкта погосподарського обліку НОМЕР_3) належить ОСОБА_1, за ним же враховується і земельна ділянка розміром 0,15 га за зазначеною адресою.

Згідно з даними КП КОР "Південне бюро технічної інвентаризації" (лист №1619 від 28.09.2015 р.), станом до 2013 р. право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

З паспорта позивача вбачається, що у АДРЕСА_1 він був прописаний з 18.09.1976 р.

Задовольняючи вимогу позивача про визнання права власності на жилий будинок, суд виходить з положень законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Право громаднина мати в особистій власності жилий будинок і подсобне домашнє господарство, яке охоронювалось законом, було закріплне ст.10 Конституції Української Радянської Соціалістичної Республіки 1937 року, а можливість індивідуальної забудови заохочувалась державою (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. "Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків", постанова ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 31.07.1957 р. "Про розвиток житлового будівництва в СРСР").

Статті 100,101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та ст.13 Закону України "Про власність" також передбачали жилий будинок як об"єкт особистої власності громадянина чи спільної власності подружжя.

Згідно з положеннями ст.ст.527,529 ЦК УРСР 1963 р., які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини (ч.2 ст.548, ч.ч.1,2 ст.549 того ж ЦК).

Таким чином, оскільки згідно з погосподарською книгою та паспортом позивач проживав у спірному будинку на момент відкриття спадщини, суд вважає, що він прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а тому набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2

На підставі наведених норм та встановлених обставин суд задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись наведеними нормами та ст.ст.6,8,174,209,212-215,218,223,226, 294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Сухолвської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова