У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в особі філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в м. Запоріжжя про стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (далі ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», страхова компанія) в особі філії ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в м. Запоріжжі на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 501580,61 грн, з яких: 235289,98 грн - несплачена частина страхового відшкодування; 112222,48 грн - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування; 139877,38 грн - розмір витрат інфляції; 14190,77 грн - розмір трьох відсотків річних; стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 є власником автомобіля марки «АСURA МDХ», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб застраховано у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі договору добровільного комплексного автострахування від 20 грудня 2012 року.

В період з 2 липня 2013 року по 3 липня 2013 року з автомобілем позивача стався страховий випадок, у зв'язку із чим, 3 липня 2013 року він звернувся до Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а також із заявою до відповідача про настання страхового випадку.

Згідно звіту № 75/455 вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 281 979,72 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 88 323,57 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» виплатило ОСОБА_5 страхове відшкодування, однак у розмірі 46 689,74 грн, лише 29 серпня 2014 року.

Відповідач відмовляється виплачувати належну ОСОБА_5 суму страхового відшкодування, що складає різницю між необхідною сумою для проведення відновлювального ремонту і вже виплаченою страховою сумою, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у несвоєчасному відшкодуванні страхового відшкодування, необхідності збирання ряду документів для отримання страхового відшкодування, доведення правомірності своєї позиції, а також відновлення транспортного засобу тощо.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжі від 23 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в особі філії ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в м. Запоріжжя на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 501580,61 грн, з яких: 235289,91 грн - несплачена частина страхового відшкодування; 112222,48 грн - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування; 139877,38 грн - розмір витрат інфляції; 14190,77 грн - розмір трьох відсотків річних. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в особі філії ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в м. Запоріжжя на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В задоволені інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року рішення районного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник позивача, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що звіт автотоварознавчого дослідження № 455 від 8 листопада 2013 року проведений автотоварознавцем ОСОБА_7 на замовлення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» є неналежним доказом в зв'язку з тим, що страховик відступив від умов договору страхування та звернувся до СПД ОСОБА_7 лише 11 жовтня 2013 року, що є поза межами положень розділу 29 договору, в зв'язку з чим, судом надалась перевага звіту автотоварознавчого дослідження від 9 лютого 2015 року, проведеного тим же автотоварознавцем ОСОБА_7, але на замовлення ОСОБА_5

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем для здійснення відновлювального ремонту автомобіля «АСURA МDХ» державний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження 2 липня 2013 року, було витрачено більше коштів, ніж виплачено страхового відшкодування у розмірі 46368,61 грн. Вимоги ОСОБА_5ГІ. щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми є безпідставними, оскільки до правовідносин, що виникли між сторонами, не можуть застосовуватися положення статті 625 ЦК України.

Відповідно до п. 31.4. договору страхування сторони домовились, що крім випадків, коли інше передбачено частиною 2 «Нові можливості КАСКО», не підлягають відшкодуванню непрямі збитки, зокрема моральна шкода, упущена вигода втрачений (неотриманий) прибуток, витрати на реєстрацію або зняття з обліку ТЗ в уповноважених органах МВС тощо.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 грудня 2012 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було укладено договір добровільного комплексного автострахування.

Відповідно до договору страхування було застраховано майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «АСURA МDХ», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивачем на підставі договору були застраховані ризики: «ДТП», «Стихійні лиха», «Пожежа», «Протиправні дії третіх осіб - ПДТО», «Викрадення».

Договір страхування передбачає виникнення цивільно-правових відносин, порядок здійснення яких визначається Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» і іншими нормативно - правовими актами, що регулюють такий вид відносин.

В ніч з 2 липня 2013 року на 3 липня 2013 року в АДРЕСА_1, застрахований ТЗ був пошкоджений невстановленими особами, внаслідок чого автомобіль «АСURA МDХ», реєстраційний номер НОМЕР_1 було розкомплектовано, тобто було викрадено внутрішні електронні прилади транспортного засобу.

Відповідно до п. 29.1. договору страхування, страхове відшкодування (страхова виплата) підлягає виплаті після повного встановлення обставин, причин та розмірів заподіяної шкоди та (або) заявлених збитків внаслідок настання страхового випадку на підставі письмової заяви страхувальника та страхового акту, складеного страховиком.

Згідно п. 29.2. договору страхування, з метою прийняття рішення про здійснення виплати або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування (страхової виплати), у випадках, якщо на підставі наданих страхувальником або одержувачем страхового відшкодування документів неможливо встановити факт, обставини, причини настання страхового випадку та розмір завданого збитку (шкоди), страховик робить запити до компетентних органів, підприємств, установ та організацій про відомості пов'язані з настанням цього випадку та має право призначити незалежну експертизу. Протягом 10 робочих днів з моменту одержання страховиком від одержувача страхового відшкодування останнього з документів, передбачених розділом 28 договору на запити страховика до компетентних органів, підприємств, установ, організацій, страховик приймає рішення про здійснення виплати страхового відшкодування та складає страховий акт і протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акту здійснює виплату страхового відшкодування. Днем здійснення виплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку страховика(п.29.2.1. Договору).

Відповідно до п. 12.7.1. п. 12.7. Розділу 12 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №20601 від 20.10.2006 року, Страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страхового відшкодування на строк, що не перевищує 12 місяців з моменту отримання заяви про факт настання страхового випадку.

Пунктом 37.2. договору страхування передбачено, що при пошкодженні застрахованого ТЗ розмір прямого реального (матеріального) збитку складається з вартості витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ та (або) ДО згідно з рахунком СТО або висновком експерта (в тому числі на придбання запасних частин та матеріалів) відповідно до варіанта, зазначеного в п. 11 договору.

Відповідно до п.11 договору страхування, при укладанні договору страхування позивач (страхувальник) особисто обрав порядок визначення вартості відновлювального ремонту, а саме за варіантом 2 (п.11.2. договору) - згідно з висновком спеціаліста експертної організації.

3 липня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування.

За результатами огляду пошкодженого транспортного засобу, проведеного 5 березня 2013 року страховиком у присутності страхувальника було встановлено, що крім пошкоджень скла та карти двері в салоні застрахованого транспортного засобу відсутні будь-які сліди зламу частин салону автомобіля, при цьому відсутні сліди пошкодження електропроводки, незважаючи на те, що в транспортному засобі були викраденні виключно внутрішні електронні прилади.

Страховик відповідно до обраного страхувальником порядку визначення вартості відновлювального ремонту (п.11.2 договору) з метою з'ясування вартості матеріального збитку та розміру заподіяних збитків, в межах строків передбачених в договорі страхування та Правилах (п.29.1., п.29.2., п. 29.3. договору) використав право передбачене договором та замовив автотоварознавче дослідження.

На виконання замовлення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» оцінювачем ОСОБА_8, 8 листопада 2013 року виготовлено звіт № 455 про проведення оцінки колісного транспортного засобу «АСURA МDХ», державний номер НОМЕР_1, відповідно до якого: вартість відновлювального ремонту складає 130138,64 грн; вартість відновлювального ремонту без врахування ПДВ складає 45368,61 грн.

Відповідно до п. 37.5. договору, при пошкодженні застрахованого ТЗ, крім випадків конструктивної загибелі, розмір страхового відшкодування визначається у розмірі витрат на відновлювальний ремонт з вирахуванням розміру ПДВ (п. 37.5.2. договору), крім випадків перерахування страхового відшкодування на СТО, що є платником податків (п.37.5.3. Договору) та надання страхувальником документів, що підтверджують факт виконання відновлювального ремонту СТО, яка є платником ПДВ, та факт оплати таких робіт, (п.37.5.4. Договору), а також розміру франшизи (п.37.5.5. договору).

На підтвердження вартості відновлювального ремонту, ОСОБА_5, в процесі врегулювання збитку на підставі п. 36.1.1. договору страхування, було надано ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» рахунок ПП Артеменко (не платник ПДВ) № 63 від 31 липня 2013 року на суму 165 964 грн.

При цьому, документів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту та його оплати у ПП Артеменко, ОСОБА_5 не надано.

ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», 28 серпня 2014 року було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 у розмірі 45 368,61 грн (з вирахуванням ПДВ на підставі п.37.5.2. договору), що підтверджується страховим актом.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується відповідачем, що виплата страхового відшкодування прострочена на 56 днів, у зв'язку з чим 28 квітня 2014 року страховою компанією прийнято рішення про виплату страхувальнику пені у розмірі 1321,13 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов суд першої інстанції вищевказаного не врахував, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, обмежився посиланням лише на звіт № 75/455 від 9 лютого 2015 року та не перевірив обставин щодо проведення ремонту транспортного засобу та доказів, якими ці обставини підтверджуються.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем для здійснення відновлювального ремонту автомобіля «АСURA МDХ» державний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження 2 липня 2013 року, було витрачено більше коштів, ніж виплаченого відшкодування в розмірі 46368,61 грн.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору страховиком вже була виплачена відповідна пеня.

Відмовляючи у задоволенні цих вимог апеляційний суд не у повній мірі врахував зміст правовідносин, які виникли між сторонами та помилково послався на те, що на них не поширюються положення ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, хибність тверджень апеляційного суду щодо непоширення положень ст. 625 ЦК України на спірні правовідносини не впливає на правильність ухваленого ним рішення про відмову у позові по суті, не свідчить про необґрунтованість його висновків в цілому.

Щодо інших заявлених позивачем вимог, то вони задоволенню не підлягають у зв'язку з відсутністю боргу відповідача перед позивачем.

Також вбачаються обґрунтованими висновки апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до п. 31.4. договору страхування сторони домовились, що крім випадків, коли інше передбачено частиною 2 «Нові можливості КАСКО», не підлягають відшкодуванню непрямі збитки, зокрема моральна шкода, упущена вигода втрачений (неотриманий) прибуток, витрати на реєстрацію або зняття з обліку ТЗ в уповноважених органах МВС тощо.

При встановлені фактичних обставин справи судом апеляційної інстанцій не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішень. При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
суддіВ.С. Висоцька
М.К. Гримич
О.В. Умнова
І.М. Фаловська