Справа № 214/3291/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, законним представником якого є ОСОБА_1, про виселення, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, законним представником якого є ОСОБА_1, в якому просить : Виселити без надання іншого житла ОСОБА_1, ОСОБА_2, з квартири №7, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Дзержинського, будинок №22.

В обґрунтування позову навів наступне. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно п. 2.1. цього договору продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Також, згідно цього договору права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

15.06.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно умов цього договору продавець погоджується продати права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Також, згідно умов цього договору, права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0314/0908/45-039 від 30.09.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3, що в подальшому відповідно до договору про переведення боргу від 15.03.2011 року було укладено з новим позичальником ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором, або законом.

30.09.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та фізична особа ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 0314/0908/45-039 з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов кредитного договору ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») надав ОСОБА_3, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 26000,00 доларів США, зі сплатою 11,9 % річних на умовах, визначених кредитним договором. Кінцевий термін повернення основної заборгованості - 30.09.2038 року.

15.03.2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір про переведення боргу, відповідно до якого новий позичальник ОСОБА_1 приймає на себе виконання зобов'язань за кредитним договором № 0314/0908/45-039 від 30.09.2008 року.

15.03.2011 року ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 уклали договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 0314/0908/45-039 від 30.09.2008 року, відповідно до умов якого, ПАТ «Сведбанк» надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 556,78 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних на умовах, визначених кредитним договором. Кінцевий термін повернення основної заборгованості - 30.09.2038 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 0314/0908/45-039-2-1 з подальшим внесенням змін та доповнень.

15.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 (надалі - іпотекодавець) укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_1 набуває повний правовий статус іпотекодавця за вказаним іпотечним договором, має всі права за іпотечним договором, несе всі обов'язки за іпотечним договором, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки в цілому.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 передано в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру №7, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Дзержинського, будинок № 22.

У порушення умов іпотечного договору, ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно, в рахунок погашення боргу.

22.11.2013 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу ухвалив рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені та звернуто стягнення на двокімнатну квартиру № 7, що розташована в будинку № 22 по пр. Дзержинського в м. Кривому Розі, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м. 15.05.2015 року Саксаганським ВДВС Криворізького МУЮ на підставі виконавчого листа, виданого 19.03.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, відкрито виконавче провадження.

Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітню дитину. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї, станом на 25.01.2016 року в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 забороняється передавати на прилюдні торги об'єкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми особами.

Таким чином, подальша реєстрація ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Відповідно до ч. ч. 1,2,4 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправне зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

ПАТ «Альфа-Банк» надіслав відповідачам письмову вимогу іпотекодержателя про добровільне виселення з житлового приміщення від 12.04.2016 року № 32457-34, але станом на день подачі позову до суду залишили без задоволення.

Додатково зазначає, Постанова Верховного суду України від 3 лютого 2016 року цивільній справі 6-2947цс15 містить правовий висновок, відповідно до якого вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої стані 40 Закону України «Про іпотеку».

Окрім того, відповідно до п. 4. іпотечного договору, іпотекодавець свідчить, що предмет іпотеки не знаходиться в іпотеці у третіх осіб, в тому числі не знаходиться в податковій заставі, не подарований, не проданий, в суперечці та під арештом не перебуває; відносно предмету іпотеки відсутні вимоги третіх осіб, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку; при укладанні враховані інтереси дітей та інших членів сім'ї і осіб, які мають право користування даним предметом іпотеки; за адресою місцезнаходження предмету іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користування предметом іпотеки.

Відповідно до п. 44 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року: згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІП «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором досі залишається не виплаченою; письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців; право користування спірною квартирою в неповнолітнього виникло після укладення договору іпотеки, вважає, що у позивача є законне право вимагати через суд примусового виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позов підтримав повністю, просить розглянути справу за його відсутності, на заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_1, яка одночасно є законним представником малолітнього ОСОБА_2, у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: кредитний договір (а.с.5-9), договір про внесення змін (а.с.10-11), договір про переведення боргу (а.с.12), договір про внесення змін і доповнень (а.с.13-18), іпотечний договір (а.с.19-21), договір про перехід прав та обовязків (а.с.22), договір про внесення змін та доповнень (а.с.23-24), договір купівлі продажу (а.с.25), витяг (а.с.26,27,28,29,30,31,32,33), рішення суду (а.с.37-40), виконавчий лист (а.с.41-42), постанова (а.с.43), довідка (а.с.44), вимога (а.с.45,46), реєстр (а.с.47), договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с.48-61, 62-68), витяг з договору (а.с.69), Статут (а.с.70), свідоцтво (а.с.71), наказ (а.с.72).

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

Відповідач ОСОБА_1 за договором про переведення боргу від 15.03.2011 року набула статусу нового позичальника за кредитним договором № 0314/0908/45-039 від 30.09.2008 року, укладеним між первісним позичальником ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк», за яким первісний позичальник отримав кредитні кошти призначені для здійснення розрахунку по договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1 за договором про перехід прав та обовязків за іпотечним договором від 15.03.2011 року набула статусу нового іпотекодавця за іпотечним договором № 0314/0908/45-039-Z-1 від 30.09.2008 року, укладеним між первісним іпотекодавцем ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк», предметом іпотеки за яким є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеним 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельтабанк», який в свою чергу 15.06.2012 року уклав договір купівлі-продажу прав вимоги з ПАТ «Альфа-Банк», останнє набуло права вимоги за кредитним договором № 0314/0908/45-039 від 30.09.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3, що в подальшому відповідно до договору про переведення боргу від 15.03.2011 року було укладено з новим позичальником ОСОБА_1

Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.11.2013 року, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені, яке 17.03.2015 року набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0314/0908/45-039 від 30.09.2008 року, було звернуто стягнення на квартиру, належну ОСОБА_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів.

Згідно довідки КП «ЖЕО-35» станом на 25.01.2016 року, у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

13.04.2016 року на адресу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, направлено вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка залишена без задоволення.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: договір купівлі продажу (а.с.25), витяг (а.с.26), рішення суду (а.с.37-40), виконавчий лист (а.с.41-42), постанова (а.с.43), довідка (а.с.44), вимога (а.с.45,46), реєстр (а.с.47).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про іпотеку».

У відповідності до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

У відповідності до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22.11.2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0314/0908/45-039 від 30.09.2008 року, звернуто стягнення на квартиру, належну ОСОБА_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів. Спірна квартира ОСОБА_1, та ОСОБА_2 не звільнена. Спірна квартира були придбана за рахунок кредиту банку, повернення якого було забезпечене іпотекою спірного жилого приміщення.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 590 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, законним представником якого є ОСОБА_1 - задовольнити.

Виселити без надання іншого житла ОСОБА_1, ОСОБА_2, з квартири №7, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Дзержинського, будинок №22.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов