Справа №150/619/16-ц
Провадження по справі №2/150/268/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецького району Вінницької області, про визначення місця проживання та реєстрації дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що неповнолітній син ОСОБА_3 перейшов жити до неї, де на даний час і проживає і знаходиться на утриманні позивача. На пропозиції ОСОБА_1 повернутися проживати з батьком ОСОБА_2 неповнолітня дитина ОСОБА_3 категорично відмовляється. ОСОБА_1 вважає, що місце проживання дитини підлягає визначенню з нею.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги уточнює, уточнені вимоги підтримує, просить їх задоволити та змінити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 від батька ОСОБА_2 на місце проживання із матір*ю ОСОБА_1, а також змінити при цьому місце реєстрації неповнолітнього сина. Зазначила, що згідно із рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області малолітній син ОСОБА_5 має проживати із батьком відповідачем по справі. З лютого 2016 року дитина проживає із матір*ю, ходить до школи в с. Гонтівці Чернівецького району. ОСОБА_6 відмовляється проживати з батьком ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_1 проживають ще двоє малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_3. З пояснень ОСОБА_1 вона виконує різні роботи по найму.

Відповідач та його представник (батько) ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, виданої 28.11.2016 року /а.с. 23/, позовні вимоги визнають і не заперечують проти зміни місця проживання неповнолітнього сина. Представник відповідача ОСОБА_7 пояснив, що згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області малолітній син ОСОБА_5 має проживати із батьком ОСОБА_2 Однак, у лютому 2016 року неповнолітній ОСОБА_6 перейшов проживати до матері (позивача по справі) ОСОБА_1, де проживає до сьогоднішнього дня, ходить до школи по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, заперечив щодо зміни місця реєстрації неповнолітнього ОСОБА_6.

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_9 начальник Служби у справах дітей Чернівецької РДА, в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Пояснила, що працівниками Служби у справах дітей Чернівецької РДА разом із працівником сектору сім*ї, молоді та спорту Чернівецької РДА проведено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_6. В будинку ОСОБА_1 було прибрано, охайно, проведено косметичний ремонт, в наявності меблі, окремі ліжка для дітей, стіл для уроків, книги, іграшки, продукти харчування. З лютого 2016 року неповнолітній ОСОБА_6 відвідує школу в с. Гонтівка Чернівецького району Вінницької області. Працівники ССД Чернівецької РДА спілкувалися із неповнолітнім Володею та з*ясували, що дитина охайна, доглянута, одягнена відповідно до сезону, комунікабельна, розвинена відповідно до віку, задоволена проживанням біля матері (позивача по справі).

ОСОБА_6 ОСОБА_3, допитаний відповідно до положень статті 182 ЦПК України, в судовому засіданні зазначив, що з лютого 2016 року перейшов проживати до матері ОСОБА_1 в с. Гонтівка Чернівецького району Вінницької області, виявляє бажання проживати біля матері ОСОБА_1

З*ясувавши позицію сторін, думку неповнолітнього ОСОБА_3, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 2 грудня 2013 року (справа №150/981/2013 (провадження по справі №2/150/315/13) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від даного шлюбу у сторін є малолітні діти: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 3/, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року (справа №150/417/15-ц (провадження по справі №2/150/146/15) визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком ОСОБА_2 за адресою: с. Лозове Чернівецького району Вінницької області по вул. Жовтневій, 127.

Вище зазначене рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили /а.с. 9-10/.

Відповідно до довідки, №525, виданої 27.10.2016 року виконкомом Гонтівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, до складу сім*ї ОСОБА_1 входять доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11 /а.с. 4/. Син ОСОБА_4 проживає на одному погосподарському номері разом із матір*ю ОСОБА_1 без реєстрації з 14 лютого 2016 року і перебуває на її утриманні, про що свідчать довідка №515 від 19.10.2016 року та №565 від 12.12.2016 року, видані виконкомом Гонтівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області /а.с. 6, 34/.

Як свідчить довідка, видана дирекцією Гонтівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 19.10.2016 року, ОСОБА_3 навчається у четвертому класі вказаної школи /а.с.7/.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_3, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, мати ОСОБА_1 більше уваги приділяє вихованню сина, піклується про його фізичний та інтелектуальний розвиток, про що свідчать пояснення представника Служби у справах дітей Чернівецької РДА ОСОБА_9, яка вказала, що при огляді будинку ОСОБА_1 /позивача по справі/ виявлено в наявності меблі, окремі ліжка для дітей, стіл для уроків, книги, іграшки, продукти харчування. Крім того, працівники ССД Чернівецької РДА спілкувалися із неповнолітнім ОСОБА_3 та з*ясували, що дитина охайна, доглянута, одягнена відповідно до сезону, комунікабельна, розвинена відповідно до віку, задоволена проживанням біля матері (позивача по справі).

Згідно висновку Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації від 16 грудня 2016 року, №01-10-187, ССД Чернівецької РДА вважає за доцільне визначити проживання малолітнього ОСОБА_3 біля матері ОСОБА_1

Однією з цілей регулювання сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням (ч. 2 ст. 1 СК України).

Як свідчить акт обстеження умов проживання сім*ї ОСОБА_1 (позивача по справі) від 28.11.2016 року, комісією у складі начальника Служби у справах дітей Чернівецької РДА ОСОБА_9, головного спеціаліста Служби у справах дітей Чернівецької РДА ОСОБА_14 та головного спеціаліста сектору сім*ї, молоді та спорту Чернівецької РДА ОСОБА_15 проведено обстеження умов проживання сім*ї ОСОБА_1, яким встановлено, що на утриманні останньої перебуває троє неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. В будинку є чотири житлові кімнати, кухня, коридор, веранда. Будинок облаштований меблями, зроблено косметичний ремонт, є дитячі іграшки, книги, стіл для уроків, шафа для одягу, окремі ліжка для дітей. Будинок, в якому проживає сім*я, в належному стані, умови проживання дітей добрі, для їх виховання та розвитку створено необхідні умови /а.с. 22/.

Умови проживання сім*ї ОСОБА_1, які викладені у вище вказаному акті обстеження умов проживання, відповідачем (його представником) не оспорюються.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд зазначає про те, що у даній справі мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток.

Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Частиною 1 статті 171 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім*ї, що стосуються її особисто, а також питань сім*ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.2 ст.171 СК України).

Конвенція про права дитини у статті 12 зобов*язує держави учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятися належна увага згідно з її віком та зрілістю.

З цією метою дитині надається можливість бути заслуханою під час будь якого судового розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року) суд надає дитині можливість висловити свою думку і приділяє цій думці належну увагу. Дитина має бути вислухана при розгляді будь якого питання, що стосується не лише її особисто, а й всієї сім*ї, як за власною ініціативою, так і за ініціативою одного з батьків.

Українське сімейне законодавство встановлює принцип рівності прав і обов'язків матері та батька стосовно дитини. Однак, сформована судова практика при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини в першу чергу керується принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Лише у разі наявності виняткових обставин, передбачених частиною 2 статті 161 Сімейного кодексу України, а саме: відсутність у матері самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами або якщо мати своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, дитина може проживати з батьком. Однак, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 /відповідач по справі/ веде аморальний спосіб життя та інші обґрунтовані підстави для зміни місця проживання сина ОСОБА_16.

Конвенція є міжнародним договором, приєднавшись до якого в 1991 році, Україна взяла на себе зобов'язання щодо забезпечення прав дитини, закріплених у цьому документі. Конвенція - частина законодавства України, як міжнародний договір має пріоритет над національним законодавством, її застосування обов'язкове. Вона ґрунтується на принципах, закріплених у Декларації, і розвиває її положення, встановлюючи зобов'язання для країн-учасниць.

Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини.

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, неповнолітній ОСОБА_3 виявив бажання проживати з нею, назад до батька (відповідача по справі) не хоче повертатися, що не заперечується в судовому засіданні відповідачем (його представником ОСОБА_13П.).

Крім цього, неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив своє бажання проживати разом із матір*ю ОСОБА_1

З врахуванням системного тлумачення положень «Конвенції про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та СК України, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, за відсутності виняткових обставин, що дають можливість розлучити дитину з матір*ю, суд, беручи до уваги висновок Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецького району Вінницької області, враховуючи думку неповнолітнього ОСОБА_3 настільки, наскільки, це відповідає найвищим інтересам дитини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця реєстрації неповнолітньої дитини судом враховується наступне.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів встановлено Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року, №207.

Частиною 3 вище зазначених Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Статтями 18, 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року, №207, встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини (зняття з реєстрації місця проживання дитини), яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Із вище наведеного вбачається, що розгляд питання про визначення місця реєстрації неповнолітньої дитини, місце проживання якої визначено рішенням суду, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, розяснивши наслідки закриття провадження по справі, передбачені ст.206 ч3 ЦПК України, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення реєстрації неповнолітньої дитини ОСОБА_3, слід закрити.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дитини задоволити в повному обсязі.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 з матірю ОСОБА_1 за адресою: с. Гонтівка, вулиця Черепуляка, 69 Чернівецького району Вінницької області.

Закрити провадження в цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення реєстрації неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 /пятсот пятдесяти однієї/ гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 26.12.2016 року.

Суддя: Цимбалюк Л.П.