АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7117/16 Справа № 202/8492/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Максюти Ж.І.

при секретарі Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа ТОВ «Домінанта Інвест» про визнання недійсним правочину та визнання майна спільним майном подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, про поділ майна подружжя, в якому він просить визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і гараж в Обслуговуючому кооперативі «Граніт» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 170 спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ним право власності на зазначений гараж та 1/2 частину зазначеної квартири.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним правочину та визнання майна спільним майном подружжя, в якому просить визнати недійсним правочин із відчуження належного їй автомобіля Lexus RX300, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 за довідками-рахунками серії ААЕ № 167854 від 14.05.2015 року та серії ААЕ № 365177 від 27.08.2015 року, а також визнати вказаний автомобіль спільним майном подружжя.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 березня 2016 року обидва позови об'єднані в одне провадження.

У березні 2016 року ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення її позову, в якій просила накласти арешт на спірний автомобіль Lexus RX300, 2001 року випуску, заборонивши вчиняти будь-які дії стосовно його відчуження, зняття та постановки на облік, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення її позову.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 рокузаяву ОСОБА_4 про забезпечення позову було задоволено частково, заборонено ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля Lexus RX300, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2; в іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_2 ставлять питання про скасування ухвали суду посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.ч.3, 6 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, відповідно до розяснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, на час пред'явлення ОСОБА_4 позову про визнання недійсним правочину щодо відчуження автомобіля Lexus RX300, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, а також визнання даного автомобіля спільним майном подружжя, вказаний автомобіль значиться зареєстрованим за ОСОБА_3, який в своє чергу може розпорядитися ним на власний розсуд.

Отже, накладенням арешту на спірний автомобіль може бути обмежено його право на розпорядження даним майном.

У той же час, враховуючи наявний між сторонами спір щодо правомірності правочину із відчуження автомобіля, який, на думку позивача ОСОБА_4, є спільною сумісною власністю подружжя, та те, що відповідач ОСОБА_3 як новий власник спірного автомобіля має реальну можливість розпорядитися ним до розгляду справи по суті, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_4, у звязку з чим районний суд обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову.

Доводи апелянтів про те, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову, як накладення заборони відчуження, позивачем належним чином не вмотивовано, і не викликано необхідністю, та його виконання, призводять до безпідставного обмеження у розпорядженні транспортним засобом, та порушують права третіх осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, суд першої інстанції не порушив вимоги ст. ст. 151-154 ЦПК України, а тому наявні в матеріалах справи докази та наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, у звязку з чим ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга-відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_6