Справа № 754/4984/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Київська міська рада, Приватний нотаріус Насобіна Ганна Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 20.04.2015р №466 за адресою: АДРЕСА_1, пл. 0,1000 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) у зв'язку з його фіктивністю та невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням; 2. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 20.04.2015р. № 467 за адресою: АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням -будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_2 у зв'язку з його фіктивністю та невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням; 3. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки укладений між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 15.04.2015р. № 443 за адресою: АДРЕСА_3, пл. 0,1000 га. з цільовим призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_3) у зв'язку з його фіктивністю та невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною заявою про забезпечення позову в якій просить:

1. До вирішення цивільної справи про визнання договорів дарування земельних ділянок недійсними по суті накласти арешт на нерухоме майно, а саме земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1, пл. 0,1000 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_2 АДРЕСА_3, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_3);

2. Заборонити відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого майна шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства тощо, а саме земельних ділянок: за адресою:

- АДРЕСА_1, пл. 0,1000 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1);

- АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_2;

- АДРЕСА_3, пл. 0,1000 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_3), зазначивши, що забезпечення позову є вкрай необхідною мірою до вирішення спору про визнання недійсним договору дарування по суті, враховуючи велику суму боргу, яку має ОСОБА_3 перед кредиторами, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають можливість та бажання надалі реалізувати належне їм майно, що призведе до унеможливлення та утруднення виконання рішення у даній справі в майбутньому щодо повернення нерухомого майна ОСОБА_3, чим буде завдана значна шкода майновим інтересам його кредиторам щодо зобов'язання виконати свої договірні зобов'язання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року заяву було повернуто заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було задоволено частково, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року було скасовано з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При вирішенні питання про скасування ухвали про повернення заяви про забезпечення позову Апеляційний суд міста Києва зазначив, що: як слідує зі змісту заяви ФОП ОСОБА_1, останнім зазначено: причини необхідності вжиття заходів забезпечення позову, обраний заявником вид забезпечення позову, а також наведено ті доводи в обґрунтування вимог заяви та необхідності забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, які останній вважав за необхідне зазначити; так, позивач посилається на те, що у випадку незабезпечення позову в обраний ним спосіб відповідачі можуть відчужити спірне майно або вчинити дії з його знецінення, а також наводить інші доводи в обґрунтування викладених в заяві обставин.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника проти несумлінних дій відповідача.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Радистів, 83; м. Київ, вул. Радистів, 85; м. Київ, вул. Радистів, 87, перебувають у власності відповідача ОСОБА_2, відомості щодо заборон відчуження та іпотек відсутні, що свідчить про те, що вона може вільно розпоряджатись зазначеними земельними ділянками, зокрема може їх відчужити.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття даного заходу з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між даним конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог заявника, зокрема, чи спроможний таких захід, як арешт та заборона вчиняти певні дії забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання рішення суду або не виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям такого заходу прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у справі, дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими, враховуючи, що у випадку продажу свого майна ОСОБА_2, виконання можливого рішення у справі про задоволення позову буде унеможливлено або значно утруднене.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Накладення арешту на майно відповідача, не порушує його законні права та інтереси та не позбавить можливості фактично володіти та користуватися її земельними ділянками, оскільки такий захід забезпечення позову має тимчасовий характер та у даному випадку спрямований на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує відповідача у можливості користування ним.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 152 ЦПК України, п. 3,4 Постанови пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 152 ЦПК України може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього, або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходить у першу чергу із предмета позову та правовідносин, які склалися між сторонами та бере до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням даного заходу.

Разом з тим, з'ясувавши обсяг позовних вимог, враховуючи дані про особу відповідача, суд вважає, що відсутні докази обґрунтованості припущення того, що відповідач ОСОБА_3 може вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та обтяження вищезазначеного майна шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства, приймаючи до уваги те, що він не є власником майна, що також підтверджується матеріалами справи, а тому підстави для задоволення заяви в частині заборони щодо відповідача ОСОБА_3 відсутні, оскільки в цій частині вимоги заяви є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи вищенаведене, з метою гарантування захисту прав та виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 та заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Київська міська рада, Приватний нотаріус Насобіна Ганна Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок, задовольнити частково.

1. Накласти арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою:

- АДРЕСА_1, пл. 0,1000 га., цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1;

- АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га., цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_4

- АДРЕСА_3, пл. 0,1000 га., цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3, що належать ОСОБА_2.

2. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та обтяження шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства, земельних ділянок, що розташовані за адресою:

- АДРЕСА_1, пл. 0,1000 га., цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1;

- АДРЕСА_2, пл. 0,1000 га., цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_4

- АДРЕСА_3, пл. 0,1000 га., цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3, що належать ОСОБА_2.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику, особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя Петріщева І.В.