Справа № 386/598/16-ц
Провадження № 2/386/259/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

секретаря судового засідання - Максютенко О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області , третя особа Клинівська сільська рада Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою і вказав , що 25 лютого 2005 року в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області померла його мати ОСОБА_2 про що Довгопристанською сільською радою Первомайського району Миколаївської області було видане свідоцтво про смерть серії І-ФП № 004786, актовий запис про смерть № 2.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 21 по вулиці Набережній в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,39 га, що розташована на території Клинівської сільської ради Голованівського району, Кіровоградської області.

27.08.2002 року його мати склала заповіт, який посвідчений секретарем Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за реєстровим номером 42, за умовами якого все своє майно вона заповіла його рідному брату ОСОБА_3.

Спадщину після смерті матері він фактично прийняв, оскільки на день її смерті проживав та був зареєстрований за адресою її останнього місця проживання про що свідчить довідка Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті матері заяву про прийняття спадщини чи відмову від неї брат не подавав та спадщину не переоформлював.

12 травня 2012 року його брат ОСОБА_3, помер.

Після його смерті відкрилася спадщину на вказане вище майно.

Він єдиний спадкоємець за законом другої черги після смерті брата та у встановленому законодавством порядку подав заяву про прийняття спадщини про що отримав Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи.

Він звернувся до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане вище майно йому було відмовлено та

роз'яснено,що видати свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно неможливо оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно.

Земельна ділянка дійсно була особистою приватною власністю його матері, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 038986 від 27.06.2001 р. та інформаційним листом Відділу Держгеокадастру у Голованівському районі Кіровоградської області № 29-28-99.5-910/15-16 від 29.06.2016 р.

Житловий будинок належав матері на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.11.1990 року, виданого виконавчим комітетом Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про що свідчить довідка КП «Первомайське МБТІ».

Отримати дублікати вказаних вище документів неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю.

Тобто, не можливо отримати дублікат правовстановлюючого документа, стороною якого є фізична особа, правоздатність якої припинилася внаслідок її смерті.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходяться по вул.. Набережній 21 в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер 12.05.2012 року в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області .

Визнати на ним право власності на земельну ділянку площею 4,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер 12.05.2012 року в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 не з»явилися , представник позивача через канцелярію суду надав заяву , в яких позовні вимоги підтримав , просить справу розглядати в його відсутність та позов задовольнити .

Представники відповідачів Клинівської сільської Ради Голованівського району Кіровоградської області та Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області у судове засідання не з»явилися , надали суду заяву , в якій проти позовних вимог не заперечують , просять справу розглядати в їх відсутність .

В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до положення ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін , дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню .

Судом встановлено , що 25.02.2005 року померла мати позивача ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області , належала на підставі Державного акта серії 11 КР № 038986 ОСОБА_2 , яка померла 25.02.2005 року та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходяться по вул.. Набережній 21 в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області, яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про особисту власність , видане виконавчим комітетом Довгопристанської сільської Ради народних депутатів Первомайського району від 16.11.1990 року .

27.08.2002 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений секретарем Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за реєстровим номером 42, яким заповіла все своє майно рідному брату позивача ОСОБА_3.

Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 фактично прийняв, оскільки на день її смерті проживав та був зареєстрований за адресою її останнього місця проживання про що свідчить довідка Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті матері заяву про прийняття спадщини чи відмову від неї ОСОБА_3 не подавав та спадщину не переоформлював.

12 травня 2012 року ОСОБА_3, помер.

Після його смерті відкрилася спадщину на вказане вище майно.

Єдиним спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 є його брат -позивач ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку подав заяву про прийняття спадщини про що отримав Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи.

Відповідно до розділу 11 п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» ,затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 .02.2012 р. № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 .02.2012 р за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно , яке підлягає реєстрації , провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві .Іншого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину чинним Законодавством не передбачено.

Стаття 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи , часом відкриття спадщини є день смерті особи .

Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Позивач звернувся до для оформлення спадщини на земельну ділянку , але нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тобто Державного акта та свідоцтва про право власності на житловий будинок .

Відмова в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права власності на вищезазначену земельну ділянку та житловий будинок .

У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено , що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 .Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Державний акт на ім.»я ОСОБА_2 було виготовлено , а згодом його було втрачено .

Державний акт на землю серії 11-КР № 038986 , виданий ОСОБА_2, було втрачено , про що позивач помістив оголошення в газеті « Вісник Голованівщини» 25.06.2016 року .

Житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.11.1990 року, виданого виконавчим комітетом Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про що свідчить довідка КП «Первомайське МБТІ».

Отримати дублікати вказаних вище документів неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю.

Тобто, не можливо отримати дублікат правовстановлюючого документа, стороною якого є фізична особа, правоздатність якої припинилася внаслідок її смерті.

Будинок, який є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам.

Судом не встановлено осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Перешкод для прийняття спадщини після померлої, судом не встановлено.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Судом не встановлено осіб, які відповідно до положень ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку у спадщині.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Враховуючи викладене ,суд дійшов до висновку , що позивач ОСОБА_1 має законне право на отримання у спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,39 га , що розташована на території Клинівської сільської ради , належала на підставі Державного акта серії 11 КР № 038986 ОСОБА_2 , яка померла 25.02.2005 року і яку успадкував ОСОБА_3 який помер 12.05.2012 року в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходяться по вул.. Набережній 21 в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області,який належав на підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , яка померла 25.02.2005 року і яку успадкував ОСОБА_3 , який помер 12.05.2012 року в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області .

Викладене не викликає сумніву, є достовірним.

На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладається на позивача.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», п. 8, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст. .8, 10,60, 174 , 213,-215,218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.3,16,316,317, 1216,1217,1218,1220,1222,1261, 1266, 1268, 1296, 1297,1299 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області , третя особа Клинівська сільська рада Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити . .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходяться по вул.. Набережній 21 в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області , який належав на підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , яка померла 25.02.2005 року у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер 12.05.2012 року в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області .

Визнати на ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, належала на підставі Державного акта серії 11 КР № 038986 ОСОБА_2 , яка померла 25.02.2005 року у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер 12.05.2012 року в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області

Судові витрати покласти на позивача .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Суддя: Гут Ю. О.