Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі - ПАТ «Чернігівобленерго») про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 20 645 грн 15 коп., майнової шкоди в сумі 1 097 грн 55 коп. у вигляді витрат, понесених на лікування, та 6 606 грн 40 коп. відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтував тим, що з 27 січня 2015 року є власником нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1, яке з 01 липня 2015 року було передано ним в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 з визначенням розміру орендної плати в сумі 20 000 грн в місяць. У зв'язку з необґрунтованим зволіканням відповідача у вирішенні питання укладення з ним договору на електропостачання у передбачений законодавством України порядок і строк та внаслідок безпідставного припинення електропостачання він не отримав доходу у вигляді орендної плати, який міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його права не були порушені. Крім того, внаслідок постійного нервового збудження та душевних страждань його стан здоров'я погіршився і в період з 25 серпня 2015 року по 03 вересня 2015 року він потрапив на лікування до неврологічного відділення лікарні, де витратив на лікування 1097 грн 55 коп. Розмір заподіяної моральної шкоди, завданої наведеними діями відповідача, визначив у 6 606 грн 40 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто із ПАТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_6 упущену вигоду у розмірі 20 645 грн 15 коп. та 300 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Чернігівобленерго», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, позивач придбав у власність приміщення магазину по АДРЕСА_1.

Згідно договору оренди нежитлового приміщення від 01 липня 2015 року та акту прийому-передачі, ОСОБА_6 передав указаний магазин в строкове платне користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 для здійснення підприємницької діяльності з визначенням орендної плати за один місяць в сумі 20 000 грн.

27 липня 2015 року інспектором ПАТ «Чернігівобленерго» було припинено постачання електроенергії та складено акт про припинення електропостачання магазину по АДРЕСА_1 на підставі листа ОСОБА_8 від 23 червня 2015 року.

Стягуючи із постачальника електричної енергії на користь ОСОБА_6 упущену вигоду, апеляційний суд виходив із того, що попередній власник магазину ОСОБА_8 звернулася 23 червня 2015 року до ПАТ «Чернігівобленерго» із листом, в якому просила виключити об'єкт, що знаходиться по АДРЕСА_1, з договору постачання електричної енергії № 2819 від 16 травня 2007 року у зв'язку з відчуженням вказаного приміщення (за вказаним договором вона є споживачем електричної енергії за декількома об'єктами). Разом з тим, з 13 лютого 2015 року у розпорядженні відповідача знаходилась заява ОСОБА_6 про укладення з ним як новим власником вказаного нежитлового приміщення договору на постачання електричної енергії, спору з приводу здійснення платежів за спожиту електроенергію між сторонами не існувало, а тому згідно п. 6.18 Правил користування електричною енергією припинення електропостачання вказаного об'єкта не повинно було здійснюватись. Внаслідок незаконних дій відповідача за період відключення енергопостачання до об'єкта нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1, з 27 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року позивач поніс збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 20 645 грн 15 коп., оскільки орендар зупинив дію договору оренди на час відсутності електроенергії на об'єкті. Апеляційний суд стягнув указані збитки на підставі ст. 22 ЦК України.

Із такими висновками суду погодитися не можна.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до нежитлового приміщення позивача - споживача цієї енергії, що регулюються спеціальними нормами законодавства: ст. 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до положень п. 8.3. ПКЕЕ постачальник електричної енергії за регульованим тарифом несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством України, за завдані споживачу збитки внаслідок порушення ним умов договору про постачання електричної енергії та Правил користування електричною енергією.

У п. 1.2. ПКЕЕ визначено, що збитками споживача є вартість пошкодженого устаткування, недоотримана вигода від реалізації недовиробленої продукції, втрати від екологічних наслідків і травматизму та втрати здоров'я, які виникли внаслідок обмеження чи припинення постачання електричної енергії з вини постачальника електричної енергії або електропередавальної організації, та вартість робіт, необхідних для відновлення устаткування та технологічних процесів.

Застосувавши загальну норму ст. 22 ЦК України, апеляційний суд не встановив, чи є заявлена позивачем до стягнення сума упущеної вигоди збитками у розумінні п. п. 1.2., 8.3. ПКЕЕ.

Згідно п. 5.10. ПКЕЕ про необхідність внесення змін до договору про постачання електричної енергії споживач має не пізніше ніж за 20 днів до початку дії договору про купівлю-продаж електричної енергії письмово повідомити постачальника електричної енергії за регульованим тарифом та остаточно розрахуватися з ним. На підставі заяви споживача постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем оформляється домовленість сторін про внесення змін в договір про постачання електричної енергії щодо припинення-відновлення продажу електричної енергії і двосторонній акт, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку на перший день дії договору про купівлю-продаж електричної енергії.

Відповідно до п. 6.18. ПКЕЕ постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об'єкта не здійснюється. З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення.

Таким чином, законодавець не передбачає можливості укласти договір про постачання електричної енергії із новим споживачем до розірвання договору із попереднім споживачем. Об'єкт по АДРЕСА_1 виключено з договору постачання електричної енергії № 2819 від 16 травня 2007 року, укладеного із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, шляхом вчинення додаткової угоди до цього договору від 05 серпня 2015 року.

Згідно п. 5.3. ПКЕЕ, якщо в разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки фактичний стан розрахункових засобів обліку не відповідає вимогам нормативно-технічних документів, відповідні договори з новим власником укладаються після приведення розрахункових засобів обліку у відповідність до вимог нормативно-технічних документів.

Листом від 05 серпня 2015 року № 12/6366 відповідач повідомив ОСОБА_6 про необхідність дотримання вимог п. 5.3. ПКЕЕ щодо проведення технічної перевірки розрахункового засобу обліку. Під час обстеження електроустановки по АДРЕСА_1 виявлено невідповідність монтажу вимогам Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, про необхідність усунення яких позивача повідомлено листом від 14 серпня 2015 року № 12/6866. Після приведення розрахункового засобу обліку у відповідність до вимог нормативно-технічних документів електроустановки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 підключено до електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» та 26 серпня 2015 року укладено із ОСОБА_6 договір про постачання електричної енергії.

Апеляційний суд не звернув уваги на фактичні обставини справи та вимоги п. 6.18. (укладення договору із новим споживачем після розірвання договірних відносин із попереднім), п. 5.3. (проведення технічної перевірки розрахункового засобу обліку) ПКЕЕ та дійшов передчасного висновку про порушення ПАТ «Чернігівобленерго» Правил користування електричною енергією та вину постачальника електричної енергії у завданні збитків ОСОБА_6

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок порушення його прав, яка полягає у душевних стражданнях позивача через неправомірну поведінку представників відповідача щодо нього в питаннях укладення договору, відключення постачання електричної енергії всупереч вимогам закону та з порушенням його права на мирне володіння майном. Виходячи з загальних засад цивільного законодавства, та враховуючи принципи справедливості, добросовісності, розумності, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення морального відшкодування на користь ОСОБА_6 300 грн.

Разом з тим, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати моральну шкоду, суд безпідставно застосував правила ст. 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Норми ст. 714 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику» та ПКЕЕ не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-1575цс16 від 09 листопада 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди у разі невиконання зобов'язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором, що апеляційний суд при вирішенні спору не врахував.

З урахуванням викладеного, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню у частині задоволення позову ОСОБА_6 про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції згідно ст. 338 ЦПК України.

Заявник у прохальній частині касаційної скарги порушує питання щодо скасування рішення апеляційного суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, проте доводів про неправильність вирішення справи в цій частині не наводить, підстав для виходу за межі доводів скарги не вбачається, а тому в цій частині оскаржуване судове рішення залишається без змін на підставі ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 березня 2016 року скасувати у частині задоволення позову ОСОБА_6 про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик