У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2016 Справа №607/11424/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу, зареєстрованого 24.10.1991 року, недійсним.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються за зареєстрованим в законному порядку місцем її проживання або перебування.

Із змісту позову вбачається, що місцем проживання відповідача є село Іване Пусте Борщівського району Тернопільської області.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обовязковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .

Як зазначено вище, згідно ст. 109 ЦПК України, позови до позови до фізичної особи предявляються за зареєстрованим в законному порядку місцем її проживання або перебування, а судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є с село Іване Пусте Борщівського району Тернопільської області.

Предметом позову не є спір з приводу нерухомого майна (ст. 114 ЦПК України), сам предмет позову не дозволяє позивачу обрати підсудність розгляду справи за його місцем реєстрації проживання, в розумінні ст. 110 ЦПК України.

А тому Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні частини першої статті 6 Конвенції, щодо підсудності позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу, зареєстрованого 24.10.1991 року, недійсним.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що даний спір не підсудний Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, а позовну заяву слід повернути для подачі за підсудністю до належного суду за зареєстрованим в законному порядку місцем проживання або перебування відповідача Борщівського районного суду Тернопільської області .

Керуючись п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним - повернути позивачу для подачі до належного суду Борщівського районного суду Тернопільської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.М.БРАТАСЮК