Справа №333/2407/16-ц
Пр. № 2/333/1727/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Славутич-Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Кредитної спілки «Славутич-Кредит» (далі КС «Славутич-Кредит») до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що між КС «Славутич-Кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 65 від 17.02.2014 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 20000,00 гривень строком до 17.02.2017 року зі сплатою відсотків в розмірі 48% річних за строковою заборгованістю або 96% річних від суми залишку кредиту у разі порушення зобовязань. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 17.02.2014 року був укладений договір поруки №24 між КС «Славутич-Кредит» та ОСОБА_4, та договір поруки №25 між КС «Славутич-Кредит» та ОСОБА_6 за якими останні зобовязались нести відповідальність в повному обсягу за виконання зобовязань ОСОБА_7 за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків. Оскільки ОСОБА_7 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, існує заборгованість в загальній сумі 51067,12 гривень, з яких заборгованість за кредитом 20000,00 гривень, заборгованість за відсотками у зв'язку з порушенням зобовязань в сумі 31067,12 гривень, які просить стягнути з відповідачів солідарно разом з судовим збором.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позову з підстав перевищення тарифікації процентів за кредитом, просили у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти позову, про що надали письмові заперечення та просили у позові щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №65 від 17.02.2014 року відмовити у повному обсязі в звязку з припиненням договору поруки з підстав викладених у письмових запереченнях.

Відповідач ОСОБА_6 заперечував проти позову, про що надав письмові заперечення на позов та просив у позові щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №65 від 17.02.2014 року відмовити у повному обсязі в звязку з припиненням договору поруки з підстав викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором КС «Славутич-Кредит» або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що передбачено частинами 1, 2 ст.553 ЦК України.

Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон) фінансовий кредит це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Фінансова послуга - це операція з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону).

Фінансовою, зокрема, вважається послуга з надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону).

Право на здійснення операцій з надання фінансових послуг належить фінансовим установам, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 5 Закону).

Надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа (ч. 3 ст. 5 Закону).

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 34 зазначеного Закону уповноважений орган у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Частина 2 ст. 34 Закону передбачає, що здійснення діяльності, зазначеної у ч. 1 цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про кредитні спілки» також передбачає, що ліцензуванню в кредитній спілці підлягає діяльність по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону передбачено, що кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.

Абзацом 2 ч.2 ст.21 зазначеного Закону передбачено, кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм та змісту ч. 3 ст. 5, п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону діяльність кредитної установи з надання фінансових кредитів членам своєї спілки за рахунок капіталу самої кредитної установи (який формується з внесків членів кредитної спілки) не потребує отримання ліцензії, на відміну від діяльності з надання кредитів іншим особам або надання кредитів за рахунок залучених коштів, яка потребує ліцензування.

Судом встановлено, що 17.02.2014 року між КС «Славутич-Кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 65 (а.с. 10-11). Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в сумі 20000,00 гривень строком до 17.02.2017 року, зобовязавшись повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 48% річних за строковою заборгованістю та 96% річних від суми залишку кредиту у разі порушення позичальником зобовязань, зокрема, зі вчасного здійснення платежів щодо погашення кредиту та процентів відповідно до графіка розрахунків.

Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком до кредитного договору (а.с. 12), повернення кредитних коштів та сплата відсотків повинна була здійснюватись 17 числа кожного місяця.

Кредит в сумі 20000,00 гривень був наданий ОСОБА_2 17.02.2014 року, що підтверджено копією видаткового касового ордеру (а.с. 12 зворот).

З витягу протоколу №27 засідання кредитного комітету від 17.02.2014 року вбачається, що кредит члену кредитної спілки ОСОБА_2 надано за рахунок власного капіталу.

Факт укладення кредитного договору та фактичного отримання кредиту відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні визнаний та не оспорювався сторонами.

Відповідно до довідки про суму заборгованості (а.с. 19 зворот) станом на 17.04.2016 року за кредитним договором існує заборгованість в загальній сумі 51067,12 гривень, з яких 20000,00 гривень залишок кредиту, 31067,12 гривень відсотки за користування кредитом за ставкою 96% річних у зв'язку з порушенням зобовязань за договором.

Крім того, позивачем надано детальні розрахунки заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами по кредитному договору №65 від 17.02.2014 року, а також картку рахунку на ОСОБА_2 по кредитному договору від 17.02.2014 року (а.с.85-89) та прибуткові касові ордери на погашення процентів по кредиту від ОСОБА_2 (а.с.90-92), заяву ОСОБА_2 про спрямування додаткового пайового внеску в розмірі 2000,00 гривень на погашення процентів по кредитному договору від 17.02.2014 року (а.с.93), витяг з протоколу №28 засідання спостережної ради від 30.06.2015 року (а.с.94) з яких вбачається, що прострочена заборгованість позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором виникла у березні 2014 року, позичальник вносив щомісячні платежі не в повному розмірі тому позивач з березні 2014 року нараховував проценти за користування кредитом у розмірі 96% річних, а з грудня 2015 року ОСОБА_2 не вносив коштів на погашення кредиту взагалі.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2Р та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не вказав чому саме вони не згодні з сумою заборгованості, визначеною позивачем, та не обґрунтували свої заперечення щодо правильності нарахування відсотків, не надали іншого розрахунку відсотків, суд керується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

В забезпечення виконання зобовязання за договором №65 між КС «Славутич-Кредит» та ОСОБА_4 17.02.2014 року укладений договір поруки № 24 (а.с.13) та між КС «Славутич-Кредит» і ОСОБА_6 17.02.2014 року укладено договір поруки №25 (а.с.14), за умовами яких поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зобовязались перед кредитором нести відповідальність у повному обсязі за виконання обов'язків ОСОБА_2 згідно кредитного договору № 65 від. 17.02.2014 року.

Як вказує пункт 2.1 договорів поруки у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_7 своїх обов'язків згідно кредитного договору № 65 поручитель несе солідарну відповідальність з боржником перед кредитором за виконання обов'язків боржника усім належним йому майном та грошовими коштами, а саме: за повернення кредиту, сплату відсотків за його користування, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків кредитору, що виникли внаслідок невиконання чи неналежного виконання з боку боржника умов кредитного договору.

Позивачем суду надано на підтвердження своїх вимог копії письмових претензій №0503/6 від 05.03.2016 року (а.с.20) про виконання зобовязань за кредитним договором на імя ОСОБА_2 та №0503/7 від 05.03.2016 року (а.с.20 зворот) про виконання грошових зобовязань за договором поруки на імя ОСОБА_4 (а.с.21) про погашення протягом 15-ти днів з моменту її отримання поточної заборгованості в сумі 62016,60 гривень, №0503/8 від 05.03.2016 року про виконання грошових зобовязань за договором поруки на імя ОСОБА_6 про погашення протягом 15-ти днів з моменту її отримання поточної заборгованості в сумі 62016,60 гривень, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення на імя ОСОБА_2 та поштовими конвертами на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які повернуті позивачу за закінченням терміну зберігання (а.с.21 зворот).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.251 ЦК України терміном є певний момент у часі з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, що може бути визначена правочином.

Відповідно до ч.2 ст.252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У п.5.1 договорів поруки, укладених між позивачем та поручителями ОСОБА_4, ОСОБА_6, вони діють до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Отже, зазначеним договором поруки встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, що відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як установлено судом ОСОБА_2 (а відтак і поручителі) взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 17.02.2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 17 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

У разі предявлення КС «Славутич-Кредит» вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Як вказувалося, з розрахунку заборгованості, наданого КС «Славутич-Кредит», станом на час звернення до суду вбачається, що прострочена заборгованість позичальника ОСОБА_8 за кредитним договором виникла у березні 2014 року, позичальник вносив щомісячні платежі не в повному розмірі тому позивачем з березня 2014 року нараховувались 96% річних від суми залишку кредиту.

Позичальник не виконав умови кредитного договору і у цьому разі за умовами кредитного договору у КС «Славутич-Кредит»у виникло право вимоги дострокового повернення кредиту. Відтак з цього моменту почав спливати визначений договором поруки строк виконання зобов'язання, протягом якого КС «Славутич-Кредит» має право звернутись з вимогою до поручителя, а у разі, якщо КС «Славутич-Кредит» не скористається таким правом, зобов'язання за договором поруки припиняються після спливу такого строку.

До суду з позовом до поручителів КС «Славутич-Кредит» звернувся 12.05.2016 року тобто в межах строку, встановленого договором поруки підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у період з грудня 2015 року по травень 2016 року у розмірі 16325,66 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8345,00 гривень та процентах у розмірі 7980,66 гривень. Позовні вимоги КС «Славутич-Кредит» про стягнення в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у період з березня 2014 року по грудень 2015 року не підлягають задоволенню.

Отже, вимоги КС «Славутич-Кредит»у про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню у період часу з грудня 2015 року по травень 2016 року у розмірі 16325,66 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8345,00 гривень та процентах у розмірі 7980,66 гривень, також підлягають задоволенню вимоги КС «Славутич-Кредит» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у період часу з березня 2014 року по грудень 2015 року у розмірі 34741,46 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11655,00 гривень та процентах у розмірі 23086,46 гривень.

Суд не приймає до уваги кредитний договір №390 від 13.09.2013 року (а.с.81-82) та квитанції від 17.02.2014 року (а.с.83), оскільки вони не стосуються предмету позову.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути судовий збір в рівних частках, оскільки передбачених законом підстав для солідарного стягнення суми судового збору немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 530, 533, 536, 543, 549, 550, 551, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кредитної спілки «Славутич-Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Славутич-Кредит» заборгованість за кредитним договором №65 від 17.02.2014 року в сумі 34741,46 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11655,00 гривень та процентах у розмірі 23086,46 гривень.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Славутич-Кредит» заборгованість за кредитним договором №65 від 17.02.2014 року в сумі 16325,66 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8345,00 гривень та процентах у розмірі 7980,66 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Славутич-Кредит» судовий збір у розмірі 918,64 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Славутич-Кредит» судовий збір у розмірі 229,66 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Славутич-Кредит» судовий збір у розмірі 229,66 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_9