Справа № 223/496/16-ц
Провадження № 2-о/223/136/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Швиденко О.О.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його бабуся ОСОБА_2 померла 26.05.2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Донецьку Донецької області, від загального захворювання. Документом, що підтверджує факт смерті бабусі, є лікарське свідоцтво про смерть № 39/4 від 26.05.2016 року, що використовується та тимчасово окупованій території. Заявнику 30.05.2016 року було відмовлено Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області в реєстрації смерті бабусі в звязку з тим, що заявником предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З метою захисту прав та інтересів як громадянина України ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті його бабусі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 26.05.2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої вимоги та наполягав на їх задоволенні, просив суд встановити факт смерті його бабусі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 26.05.2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є онуком померлої ОСОБА_2, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії V-НО № 433934, виданим Кіровським відділом ЗАГС м. Донецька 02.08.1983 року; свідоцтвом про народження батька заявника ОСОБА_2 серії ЯЖ № 247111, виданим Валерьянівською сільською радою 21.09.1955 року (а.с.7-8).

В матеріалах справи міститься копія паспорту громадянина України ОСОБА_1, згідно якої місце його проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Відповідно до довідки № 1 від 24.10.2014 року ОСОБА_1 взятий на облік, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Контактна адреса переміщення: АДРЕСА_1. Дію довідки подовжено з 24.04.2016 року (а.с.5).

ОСОБА_2 померла 26.05.2016 року вдома за адресою: м. Донецьк, вул. Печерська, буд. 56, в звязку з чим було видано лікарське свідоцтво про смерть № 39/4 від 26.05.2016 року та довідка про причину смерті № 39/4 від 26.05.2016 року органами, розташованими на тимчасово окупованій території України (а.с.9-10).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 померла вдома в м. Донецьку Донецької області 26.05.2016 року. ОСОБА_2 поховали в м. Донецьку. Свідок зазначила, що була присутньою на похороні ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 померла в м. Донецьку Донецької області 26.05.2016 року, де її і поховали 27.05.2016 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Надані заявником копія лікарського свідоцтва про смерть № 39/4 від 26.05.2016 року та довідка про причину смерті № 39/4 від 26.05.2016 року, не приймаються до уваги судом, оскільки у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дані документи не є належними доказами по справі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Суд дійшов висновку, що заявник є громадянином України, зареєстрований та проживає на території України. Його бабуся ОСОБА_2 також була громадянкою України, але перебувала на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьку Донецької області, де померла 26.05.2016 року, про що було видано лікарське свідоцтва про смерть № 39/4 від 26.05.2016 року, яке згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати право на отримання свідоцтва про смерть бабусі. За таких обставин заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 213-215, 234, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 26.05.2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Після набрання законної сили рішенням суду надіслати копію рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_5