Справа № 755/612/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Бабченко Ю.Ю., Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину та про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про внесення змін до підстав позову, просить суд: визнати договір про фінансовий лізинг № 00004932 від 10 травня 2012 року, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА», недійсним з моменту його укладення; визнати за нею право власності на об'єкт лізингу - транспортний засіб - VW Tiguan FL 1.4 TSI, 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00004932, відповідно до якого та до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (додаток до Договору фінансового лізингу) ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» (Лізингодавець) придбаває Об'єкт лізингу - транспортний засіб VW Tiguan FL 1.4 TSI, 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1 та передає його їй (Лізингоодержувачу) на умовах фінансового лізингу. Поручителем за Договором про фінансовий лізинг є ОСОБА_2 Згідно умов лізингу вартість Об'єкту лізингу за Договором про фінансовий лізинг еквівалентна 32133,00$; авансовий платіж - 6426,60$; обсяг фінансування - 25706,40$, залишкова вартість - 0,00$; лізинговий платіж - 711,10$; адміністративний платіж -481,99$. Також визначено кількість платежів - 60 шт., строк лізингу - 60 міс, та передбачено змінну процентну ставку відповідно до умов п. 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Згідно Договору про фінансовий лізинг усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в дол. США відповідно до пункту 6.3., та 2) відповідно до пункту 6.4 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. 11 травня 2012 року ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» було виставлено їй Рахунок-фактуру №00006966 на загальну суму 62099,11 гривень з ПДВ, у т.ч.: авансовий платіж - 51618,45 гривень; адміністративний платіж - 3871,35 гривень 3) реєстраційний платіж - 897,76 гривень, перший лізинговий платіж: відшкодування частини вартості Об'єкту лізингу - 2673,37 гривень; проценти та комісії - 3038,18 гривень. Згідно видаткової накладної № 003075 від 17 травня 2012 року, виданої ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» їй, ціна об'єкту лізингу становить 258092,26 гривень з ПДВ. 17 травня 2012 року лізингодавцем, лізингоодержувачем та продавцем-постачальником об'єкту лізингу (ТОВ «Атлант-М») було підписано Акт прийому-передачі до Договору фінансового лізингу, відповідно до яркого ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» було передано їй об'єкт лізингу. Вказаним актом прийому-передачі визначено, що вартість об'єкту лізингу складає 258092,26 гривень, авансовий платіж - 51618,45 гривень, обсяг фінансування - 206473,80 гривень, залишкова вартість - 0,00 гривень, щомісячний платіж - 5711,56 гривень, адміністративні витрати - 3871,36 гривень. Відповідно до п. 6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме лізингодавцю лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Як вбачається з Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів, наведеного у додатку до Договору про фінансовий лізинг, вона зобов'язалася виплатити ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» авансовий платіж у сумі, еквівалентній $6426,60, та адміністративний платіж в розмірі $80,33, а надалі щомісячно з 10 травня 2012 року по 15 квітня 2017 року сплачувати лізинговий платіж у розмірі, передбаченому відповідним графіком. Згодом сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору фінансового лізингу, згідно умов якої сторони домовилися змінити кількість лізингових платежів у кількості 84 шт., строк лізингу у розмірі 84 міс. та розмір лізингових платежів в еквіваленті у розмірі, визначеному новим Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. У зв'язку з укладенням Додаткової угоди сторони погодили та підписали новий Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, згідно якого її зобов'язано сплачувати щомісячно з 10 травня 2012 року по 15 травня 2019 року лізинговий платіж у розмірі, передбаченому вказаним Графіком. На виконання умов Договору про фінансовий лізинг нею з 14 травня 2012 року по 26 жовтня 2015 року сплачено ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» платежів (в т.ч. авансовий, адміністративний, реєстраційний, лізингові) на загальну суму 377853,88 гривень. Проте, у зв'язку із веденням ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» нечесної підприємницької практики та включення несправедливих умов до Договору про фінансовий лізинг, а також визначення в Договорі про фінансовий лізинг валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США, в порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансовий лізинг», Цивільного кодексу України Договір про фінансовий лізинг має бути визнаний недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про внесення змін до підстав позову. Пояснила суду, що відповідачем здійснювалася нечесна підприємницька практика, умови спірного договору були також несправедливими, такими, що порушували норми Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем визначено умови щодо сплати коштів за договором в гривневому еквівалентні за обмінним курсом, який встановлював саме відповідач. При цьому, відповідач ввів позивача в оману щодо комісії щодо визначення її складової. Зазначила, що позивач же не знала про справедливість умов договору, доки не звернулася за правовою допомогою.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченні, долучених до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» , відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2012 року між ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг, згідно якого лізингодавець ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» передало лізингоодержувачу ОСОБА_1 у фінансовий лізинг автомобіль марки - VW Tiguan FL 1.4 TSI, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, з вартістю об'єкту лізингу - 32 133,00 доларів США, зі сплатою авансового платежу - 6 426,60 доларів США, обсягом фінансування - 25 706,40 доларів США, а також зі сплатою лізингових платежів - 711,10 доларів США, адміністративним платежем - 481,99 доларів США, з кількістю лізингових платежів - 60, зі строком лізингу (місяців) - 60.

Згідно акту прийому-передачі від 17 травня 2012 року, лізингодавець ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» на підставі договору лізингу № 00004932 від 10 травня 2012 року поставив ОСОБА_1 предмет лізингу - автомобіль VW Tiguan FL 1.4 TSI, 2012 року випуску, шасі № НОМЕР_3, реєстраційний знак НОМЕР_2.

Відповідно до рахунку-фактури № 00006966 від 11 травня 2012 року, останній є актом прийому-передачі товарів, виконаних робіт та послуг (авансового платежу, відшкодування частини вартості об'єкту лізингу по договору № 00004932, адміністративного платежу, реєстраційного платежу, першого лізингового платежу: відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, проценти та комісії) на загальну суму 62 099,11 гривень, в тому числі ПДВ 9 843,48 гривень.

Як вбачається з видаткової накладної № 003075 від 17 травня 2012 року, позивачем було здійснено сплату коштів за договором про фінансовий лізинг № 00004932 від 10 травня 2012 року у розмірі 258 092,26 гривень, в тому числі ПДВ 43 015,38 гривень. В подальшому, позивачем в період часу з часу укладення договору по 26 жовтня 2015 року були здійснені лізингові платежі за договором про фінансовий лізинг, що підтверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи.

В подальшому, 23 лютого 2015 року між відповідачем та позивачем було укладено додаткову угоду № 1/1 по договору про фінансовий лізинг № 00004932 від 10 травня 2012 року, за якою сторони домовилися змінити строк дії лізингу та внесено зміни до граф контракту «Кількість лізинговий платежів», «Строк лізингу (місяців)» та «Лізинговий платіж» розділу «Об'єкт лізингу» та з 23 лютого 2015 року викладено їх у новій редакції: «Кількість лізингових платежів: 84», «Строк лізингу (місяців): 84», «Лізинговий платіж»: еквівалент 475,76 доларів США.

Згідно з п. п. 3, 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов'язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, сторона позивача посилається як на підставу визнання договору про фінансовий лізинг недійсним на те, що відповідачем під час укладення договору було здійснено нечесну підприємницьку діяльність в частині визначення змінної процентної ставки, введення в оману позивача, тим самим порушивши ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому у договорі не було зазначено максимального розміру збільшення процентної ставки, застосований порядок розрахунку змінної процентної ставки, що не дозволило точно визначити її розмір на будь-який момент протягом строку дії договору, також договір не містив посилань на джерело інформації, яка б підтверджувала ту чи іншу ставку LIBOR на певний період. Крім того, відповідачем в договір також було включено несправедливі, на думку позивача, умови в частині визначення в договорі про фінансовий лізинг валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансовий лізинг» та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Умови договору про фінансовий лізинг в момент його укладення сторонам були відомі та зрозумілі, позивач виявив власне волевиявлення та вільну внутрішню волю під час укладання оспорюваного договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Так, за умовами договору про фінансовий лізинг, укладений між сторонами, проценти, комісії, інші платежі сплачуються лізингоодержувачем у відповідності до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

Згідно п. п. 6.1. п. 6 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, для експлуатації Об'єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме Порше лізинг Україна Лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього Контракту, та інших положень Контракту. Кожний Лізинговий платіж включає в себе: відсотки (проценти) за користування Обсягом фінансування; частину від Обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину Вартості Об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Контрактом.

Відповідно п. п. 6.2. п. 6 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, Порше Лізинг Україна як власник Об'єкта лізингу сплачує всі податки, гонорари та інші збори в державний бюджет України, пов'язані з правом власності на Об'єкт лізингу. Лізингові платежі були розраховані Порше Лізинг Україна, виходячи з припущення, що ставки податків, зборів, обов'язкових платежів у зв'язку з придбанням, митним оформленням, правом власності та експлуатації, а також обов'язковим та добровільним страхуванням Об'єкта лізингу залишатимуться в Україні на одному й тому ж рівні протягом усього строку дії цього Контракту. Якщо ставки цих податків, зборів, обовязкових платежів в Україні, тарифи за страхування будуть змінені після підписання Контракту, або якщо інші податки, збори, обов'язкові платежі набудуть чинності, Порше Лізинг Україна має право відповідним чином відкоригувати розмір Лізингових платежів.

Згідно п. п. 6.3. п. 6 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, Сторони погоджуються, що Лізингові платежі та інші Платежі, що підлягають виплаті за цим Контрактом на користь Порше Лізинг Україна, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання Порше Лізинг Україна очікуваної станом на дату виконання Контракту суми на основі діючого курсу обміну Євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншого банку) з купівлі та продажу Євро/доларів США до української гривні) (надалі - «обмінний курс»), як буде обрано за рішенням Порше Лізинг Україна, станом на дату, коли кожен Платіж підлягає виплаті. 3 цією метою Лізингові платежі, інші Платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в Євро/доларах США (як обумовлено Сторонами в Контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний та про який було повідомлено Порше Лізинг Україна, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Лізингоодержувачем. Лізингові платежі будуть розраховуватися для цілих місяців. У часткову зміну зазначених вище положень цього пункту, Порше Лізинг Україна матиме право вимагати, щоб Лізингові платежі та усі інші Платежі за цим Контрактом були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 (два) дні до дати виставлення рахунку) іншого банку (Національного банку України, ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншого банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд Порше Лізинг Україна і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом строку дії Контракту, і для цього не вимагатиметься згода Лізингоодержувача. Порше Лізинг Україна повідомляє Лізингоодержувача про свій намір щодо зміни обмінного курсу за 10 (десять) робочих днів до дати здійснення відповідного платежу, який має бути сплачений Лізингоодержувачем. Новий обмінний курс, про який повідомить Порше Лізинг Україна в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних Платежів, які підлягають сплаті Лізингоодержувачем до того моменту, коли Порше Лізинг Україна повідомить про інше у такому ж порядку. У випадку зміни обмінного курсу згідно з цим пунктом, усі інші умови пункту (включаючи, окрім іншого, наслідки збільшення нового обмінного курсу більше ніж на 2%) повинні у рівній мірі застосовуватись до нового обмінного курсу. Умови цього пункту застосовуються також до розрахунку розміру штрафів та інших Платежів, які підлягають сплаті Лізингоодержувачем за цим Контрактом. У разі несплати Лізингоодержувачем Лізингових платежів та інших Платежів за новим обмінним курсом, Порше Лізинг Україна матиме право припинити дію цього Контракту відповідно до пункту 12.6.8 цього Контракту.

Відповідно п.п. 6.4. п. 6 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) відображаються Лізингові платежі з урахуванням відсотків (процентів/процентної ставки) за використання Обсягу фінансування, розмір яких(якої) узгоджений Сторонами. Якщо Сторони домовились про фіксовану процентну ставку, розмір цієї ставки, застосовуватиметься до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування). Якщо Сторони домовились про змінну процентну ставку, застосовуватимуться наступні правила. Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки LIBOR для доларів США/EURIBOR для Євро (відповідно до умов Контракту). Тому якщо трьохмісячна ставка LIBOR для доларів США /EURIBOR для Євро зміниться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою доставки Об'єкта лізингу більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку, після відповідного календарного кварталу. У випадках зміни процентної ставки за рішенням Порше Лізинг Україна відповідно до пункту 6.4.2, Порше Лізинг Україна направляє Лізингоодержувачу відповідне повідомлення та оновлений Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування). Новий розмір Лізингових платежів вступає в силу на 2-й (другий) робочий день з дня надіслання повідомлення та оновленого Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) на адресу Лізингоодержувача і не потребують підписання або іншого узгодження Лізингоодержувачем. З моменту набрання чинності, умови щодо розміру Лзингових платежів, визначені у оновленому Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування), застосовуватимуться на заміну відповідних умов, визначених Сторонами при укладенні Контракту. Новий розмір Лізингових платежів застосовуватиметься починаючи з першого числа місця, наступного за місяцем у якому Порше Лізинг Україна було направлено повідомлення та оновлений Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), якщо у повідомленні не буде зазначено більш пізній строк застосування. Збільшення процентної ставки за пунктом 6.4.2 може здійснюватись неодноразово протягом строку дії Контракту. У разі несплати Лізингоодержувачем Лізингових платежів відповідно до оновленого Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) Порше Лізинг Україна матиме право припинити дію цього Контракту відповідно до пункту 12.6.8 цього Контракту.

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Окрім того, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 11 вересня 2013 р. у справі № 6-40 цс 13 дійшла до висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по - перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3 , ч. 3 ст. 509 ЦК України); по - друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по - третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору.

Виходячи із загальних умов, укладеного між сторонами договору про фінансовий лізинг, сторонами досягнуто домовленість про істотні умови договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату лізингових платежів та інших платежів, а також те, що будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в Євро/доларах США (як обумовлено Сторонами в Контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом банку (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком), чинним на дату виставлення рахунку.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, підписавши договір про фінансовий лізинг, сторони визначили права та взяли на себе певні обов'язки, визначені у договорі, зокрема із зазначенням порядку сплати всіх лізингових платежів.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України №6-79цс14 від 02.07.2014р., відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Отже визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам статті 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що положеннями договору про фінансовий лізинг, сторонами було обумовлено положення про сплату лізингових платежів та інших платежів, а також те, що будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в Євро/доларах США (як обумовлено Сторонами в Контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом банку (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком), чинним на дату виставлення рахунку, у зв'язку з чим посилання сторони позивача на те, що відповідач здійснював нечесну підприємницьку діяльність при визначенні змінної процентної ставки, включення несправедливих умов в договір про фінансовий лізинг, визначення в договорі про фінансовий лізинг валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США, враховуючи той факт, що позивачем було підписано договір про фінансовий лізинг, що свідчить про обізнаність останньої з умовами договору та погодження з ними, не можуть бути підставою вважати, що умови договору про фінансовий лізинг є такими, що порушують Цивільний кодекс України, ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про фінансовий лізинг».

Таким чином, судом встановлено, що при укладенні договору про фінансовий лізинг сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансовий лізинг» в редакції, які діяли на час укладення договору.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, при підписанні спірного договору позивач погодилася з його умовами та не заперечувала проти сплати лізингових платежів у гривні за обмінним курсом, при цьому позивачем було здійснено сплату лізингових платежів, обставин для визнання положень договору несправедливими, також не було надано, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що умови договору не суперечать принципу добросовісності, справедливості, у зв'язку з чим підстав для визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, які наведені позивачем, судом не встановлено, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних висновків про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, відшкодування судового збору в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215, 524, 525, 526,533, 627, 762, 806 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину та про визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: