Провадження номер 2/741/519/16
Єдиний унікальний номер 741/1265/16
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що житловий будинок по вул. Героїв Чорнобиля, 16, у м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані їх батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7. 04 серпня 2004 року померла мати позивачів. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із фактично належної їй 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після її смерті прийняв батько позивачів, адже проживав разом з дружиною на день її смерті. 24 липня 2010 року помер ОСОБА_7 Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, спадщину вони прийняли, звернувшись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Однак, вони отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що свідоцтво про власність у колгоспному дворі втратило свою чинність, а також у звязку з тим, що родинні відносини позивача ОСОБА_3 з батьком документально не підтверджені. Прізвище позивача у паспорті «Васечко», а прізвище батька у свідоцтві про смерть «Васєчко», помилка сталася у звязку з невірним перекладом з російської на українську мову. Саме тому позивачі й звернулися до суду та просили судовим рішенням установити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та визнати за ними право власності на житловий будинок як спадкоємцями за законом після смерті батька в рівних частинах.

У судове засідання позивачі не зявилися, але направили до суду заяви, у яких зазначили, що підтримують свої позовні вимоги та просили справу розглянути в їх відсутність.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, Носівської міської ради Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Міський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

У судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_8 дав показання, що він тривалий період свого життя товаришує з ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Добре знав їх батьків. Свідку достовірно відомо, що покійний ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_3.

У судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_9 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_8

Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння, розташоване по вул. Енгельса (перейменована на вул. ОСОБА_10), 16, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_11. Станом на 15.04.1991 р. у вищевказаному будинку були зареєстрованими ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 07.03.1962 р. (а. с. 17) та довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради №22 від 20.09.2016 (а. с. 29).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як членам колишнього колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку № 16 по вул. Героїв Чорнобиля у м. Носівка Чернігівської області.

04 серпня 2004 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 14).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_6 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 38). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Із копій аркушів домової книги (а. с. 18) убачається, що її чоловік ОСОБА_7 проживав разом зі спадкодавцем на момент смерті, а, отже в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину після її смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

А, отже, ОСОБА_7 після смерті дружини фактично став власником усього житлового будинку по вул. Героїв Чорнобиля, 16, м. Носівка.

24 липня 2010 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 14).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, яким житловий будинок по вул. Героїв Чорнобиля, 16, м. Носівка, а також усе інше майно, яке йому належить, заповідав ОСОБА_5, що підтверджується копією заповіту (а. с. 49). Однак із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини за заповітом (а. с. 44). А, отже, спадкування після смерті ОСОБА_7 здійснюється за законом.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 як діти, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 11, 13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а. с. 13). Також показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доведено той факт, що ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення факту родинних відносин, про який просить позивач ОСОБА_3, має для нього юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати свої спадкові права. Тому ця вимога підлягає задоволенню.

Отже, ОСОБА_3 також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_7

Із копії спадкової справи №7/2011 убачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 як спадкоємці за законом. Інші спадкоємці відсутні (а. с. 40-56).

У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в правовстановлюючому документі на колгоспний двір виданий на імя ОСОБА_11, а в свідоцтві про смерть прізвище померлого вказано «Васєчко», що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №318/02-31 від 19 вересня 2016 року (а. с. 21).

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали цивільної справи підтверджують, що на будинок № 16 по вул. Героїв Чорнобиля у м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 25а-28).

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги про визнання права власності на будинок також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт, що ОСОБА_7, який помер 24 липня 2010 року, є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 24 липня 2010 року, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у м. Носівка Чернігівської області по вул. Героїв Чорнобиля, 16, вартістю 63205 грн., який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», веранди «а1», ганку «а2», ганку «а3», сараю «Б», сараю «В», навісу «Д», погреба «П», криниці «К», огорожі №1-2, загальною площею 91,4 кв. м житловою площею 40,2 кв. м інвентаризаційною вартістю 189615 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 24 липня 2010 року, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у м. Носівка Чернігівської області по вул. Героїв Чорнобиля, 16, вартістю 63205 грн., який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», веранди «а1», ганку «а2», ганку «а3», сараю «Б», сараю «В», навісу «Д», погреба «П», криниці «К», огорожі №1-2, загальною площею 91,4 кв. м житловою площею 40,2 кв. м інвентаризаційною вартістю 189615 грн.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 24 липня 2010 року, право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у м. Носівка Чернігівської області по вул. Героїв Чорнобиля, 16, вартістю 63205 грн., який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», веранди «а1», ганку «а2», ганку «а3», сараю «Б», сараю «В», навісу «Д», погреба «П», криниці «К», огорожі №1-2, загальною площею 91,4 кв. м житловою площею 40,2 кв. м інвентаризаційною вартістю 189615 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М. Дикий