Номер провадження 2/754/3333/16
Справа №754/5133/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Журавської О.В.

за участю секретаря - Лісовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого збільшувались в процесу судового розгляду (а.с. 74-76), про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом зняття відповідача з реєстрації, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що вона є власником АДРЕСА_2 Відповідач зареєстрований в вказаній квартирі, однак більше року в ній не проживає, не сплачує за комунальні послуги. Останньому на праві власності належить АДРЕСА_1 в якій він постійно мешкає.

В судовому засіданні представник позивача збільшені вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відповідач проживає по місцю своєї реєстрації, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг за листопад та грудень 2015 р. Також посилався на те, що позивачем не надано суду доказів не проживання відповідача понад року в спірній квартирі.

Третя особа в судовому засіданні пояснила, що вона є матір"ю позивача и колишньою дружиною відповідача. В 2014 році її колишній чоловік подарував квартиру її старшій дочці - ОСОБА_1, вона і її матір взамін цього надали кошти ОСОБА_2 в сумі 35 000 доларів США для придбання йому житла, що ним і було зроблено. У ОСОБА_2 є вільний доступ до спірної квартири АДРЕСА_2, він переодично в ній з"являєься, влаштовує сварки, бійки, про що свідчать її зверенння до правоохоронних органів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що АДРЕСА_2 належить на праві власності позивачу, що підтверджується договором дарування від 19.07.2014 р. (а.с. 16)

У вказаній квартирі зареєстровані: позивач, відповідач, третя особа та малолітня ОСОБА_4, що підтверджується довідкою КП «Центр комунального сервісу» Деснянського району м. Києва. (а.с. 82)

Відповідач є батьком позивача та колишнім чоловіком третьої особи.

У відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2012 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідач в спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню. Зокрема, доказів зворотнього суду не надано.

Так, у відповідності до квитанцій по сплаті за житлово-комунальні послуги, наданих стороною відповідача, платежі за утримання спірної квартири відповідачем здійснені лише в серпні, листопаді та грудні 2015 року. Інших доказів сплати відповідачем за житлово-комунальні послуги та утримання квартири суду не надано. (а.с. 94-95)

У відповідності до Актів ЖЕД-318 від 20.07.2016 р., 03.09.2016 р., 28.09.2016 р. відповідач не проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2011 року, особисті речі останнього відсутні в квартирі. (а.с. 77-79)

У відповідності до Договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території від 22.05.2016 р., останній укладений саме з позивачем по справі. (а.с. 80-81)

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.

Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі.

Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживав у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад рік.

Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача та інших осіб відповідачу не чинилося, зокрема доказів зазначеного суду не надано.

Крім вказаного суд вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача на те, що відповідач проживає в спірній квартирі на даний час, оскільки доказів вказаного суду не надано.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 зазначила, що в період з 2015 по 2016 р. тимчасово проживала в АДРЕСА_2, однак відповідач по справі в вказаній квартирі не проживав, лише час від часу приходив в нетверезому стані, вчиняв сварки, бійки та постійно погрожував.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні не підтвердили факт проживання відповідача в спірній квартирі, а лише зазначили про те, що бачили останнього час від часу в будинку №16 по вул. Радунській в м. Києві.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є матір"ю третьої особи ОСОБА_3 і бабусею позивача - ОСОБА_1. Шлюб між її дочкою та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. В зв"язку з тим, що родина її дочки проживала в квартирі відповідача, нею особисто було сплачено кошти відповідачу ОСОБА_2 для придбання йому житла, а він в свою чергу подарував квартиру ОСОБА_1. Але, ОСОБА_2 даній квартирі не проживає, оскільки свої речі вивіз ще в 2014 році, але переодично з"являється в ній, так як має вільний доступ до неї і влаштовує сварки і бійки з її дочкою та дітьми, в зв"язку з чим свідок ОСОБА_6 часто, по проханню своєї дочки, знаходиться в даній квартирі, оскільки вони - її дочка та дві онуки налякані і потребують її допомоги.

Крім вказаного судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою (а.с. 19) та не заперечується стороною відповідача.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідач не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованим в ній, перешкоджає позивачу в користуванні власністю, оскільки в неї виникають ускладнення з розпорядженням майном.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби.

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію.

У зв'язку з вказаним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні АДРЕСА_2 шляхом зняття з реєстрації відповідача.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 212 -215 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_2.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: