У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

особі головуючого-судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 лютого 2016 року по виконавчому провадженню № 4346620, скасувати постанову державного виконавця Стариченко І.С. про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 лютого 2016 року по виконавчому провадженню № 4346620

В обґрунтування скарги покликається на те, що 28 травня 2014 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС ОСОБА_2. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором. 05 жовтня 2016 року банк отримав постанову про повернення виконавчого документа з підстав відсутності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Вважає, що державний виконавець порушила вимоги ч.1 ст.6, ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкодила процесу виконання судового рішення, оскільки не здійснила всі дії, які передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник заявника не з»явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності.

Державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 подала письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні скарги, мотивуючи тим, що державним виконавцем було вчинено всіх передбачених законом дій щодо виконання рішення суду. Крім того, звертатися до суду із поданням про розшук майна боржника чи примусове проникнення до житла нею було визнано недоцільним і таке звернення є правом, а не обовязком державного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2014 року задоволено позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 518983, 61 грн.

28 травня 2014 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із отриманими державним виконавцем відповідями Територіального сервісного центру та Відділу технічного нагляду Держсільгоспінспекції транспортних засобів та сільськогосподарської техніки за боржником ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль НОМЕР_1, який перебуває у заставі стягувача, проте місце знаходження транспортного засобу не встановлено, про що складено відповідний акт.

29 лютого 2016 року державний виконавець Стариченко І.С. винесла постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Суд вважає, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасним і підлягає скасуванню.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Згідно із ч.2, 5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх дій по виконанню рішення суду, зокрема, не було подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти належні боржникові від інших осіб, не було з»ясовано про наявність іншого, крім нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення Не було внесено подання про обмеження права виїзду за кордон боржникові, не складено акт про відсутність майна боржника, не здійснено дій щодо розшуку майна боржника.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже, завданням державного виконавця є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно із ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, при розгляді скарги суд встановив, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваного рішення про повернення виконавчого документа не виконала приписів положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття усіх передбачених законом заходів.

З огляду на викладене скарга підлягає до задоволення повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця - задоволити повністю.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Рівненського міськоговідділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 щодо винесення у виконавчому провадженні № 43466260 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 лютого 2016 року.

Скасувати постанову державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 від 29 лютого 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену в межах виконавчого провадження № 50848627.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя :