АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1241/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заїки В.М.,

суддів: Варвус Ю.Д., Пастощука М.М.

секретар: Філіпчук О.С.

з участю: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом і в обґрунтування вимог вказував, що з 1990 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою від якого мають двох повнолітніх дітей. Оскільки, відносини між ними погіршилися, сімя розпалася сім років тому назад, тому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2016 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (прізвище до шлюбу - Дузінська), зареєстрований Шидловецькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області 06.10.1990 року, актовий запис за № 14.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 дане рішення суду вважає поспішним, неправильним, постановленим з порушенням норм закону, висновки суду не відповідають обставинам, встановленим в судовому засіданні, тому просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що судом не було враховано те, що вона з чоловіком перебувають в шлюбі вже 25 років, мають великий

сімейний стаж, мають двох доньок, нажили спільне майно, а тимчасові непорозуміння не є підставою для розірвання шлюбу.

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження 22ц/792/1241/16

Доповідач Заїка В.М. Категорія № 49

Заслухавши пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав і мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 24 СК України слідує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Частиною 1 статті 112 СК України передбачено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Судом встановлено, що 06 жовтня 1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Шидловецькою сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області (а.с.10). У шлюбі в них народилося двоє дітей Олеся, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Юлія, ІНФОРМАЦІЯ_2.

19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Хмельницьького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2015 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12.01.2016 року, сторонам надано чотиримісячний строк на примирення.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2015 року ОСОБА_2 також зверталася до суду із позовом про розірвання шлюбу без надання строку на примирення, оскільки подружнє життя із ОСОБА_1 не склалося, тому вона не вважала можливим зберегти їхню сімю (а.с.6-7) .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 не зявилася в судове засідання повторно, за її клопотанням слухання справи було відкладено 22 червня 2016 року, про час слухання справи направлено повідомлення за вказаними нею адресами проживання, крім того 04 липня 2016 року о 10 год. 19 хвилин нею отримано телефонограму, а тому колегія суддів вважає за можливе розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявних підстав для розірвання шлюбу між сторонами та підстав для збереження їх шлюбу не вбачається.

Висновок суду узгоджується із матеріалам справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд безпідставно постановив рішення про розірвання шлюбу не врахувавши, перебування сторонами в шлюбі вже 25 років, мають двох доньок, а тимчасові непорозуміння не є підставою для задоволення позову, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як розяснив пленум Верховного Суду України абз.1 п.10 у постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Оскільки, спільних малолітніх дітей у сторін немає, наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав, звернення сторін до суду про розірвання шлюбу, усе це свідчить про неможливість подальшого спільного життя подружжя і не бажання сторін зберегти сімю.

Аналізуючи норми закону вбачається, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги, вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до норм чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом норми як процесуального так і матеріального права, в повному обсязі зясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді:/підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду В.М.Заїка