Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарі: Швидкій Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
З метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, між Кредитною спілкою «Істок» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № ДК2-229 ДП 1 від 30.06.2015 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , як поручитель зобов`язується відповідати за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором.
Свої зобов`язання позивач виконав повністю, надав відповідачу кредит у зазначеному розмірі. Проте, ОСОБА_1 порушив умови укладеного між сторонами договору, свої зобов`язання виконував не належно, внаслідок чого станом на 31.07.2016 року у нього перед позивачем утворилась вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.
Додатково представник позивача зазначив, що 16.06.2016 року у зв`язку із порушенням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості на адресу останнього було направлено лист - попередження про наявність заборгованості з вимогою погашення кредиту за вих. №77. Вказаний лист 25.06.2016 року було вручено відповідачу особисто.
29.06.2016 рок КС Істок» отримала від ТВО начальника Фінансово управління Генерального штабу Збройних Сил України за вих. № 305/850 від 24.06.2016 року повідомлення, що громадянин ОСОБА_1 звернувся до Фінансово управління Генерального штабу Збройних Сил України з рапортом, в якому просить припинити утримувати з його грошового забезпечення суми місячних платежів по кредитному договору ДК2-229 від 30.06.2015 року та перераховувати ці кошти на рахунок КС Істок.
26 липня 2016 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ДК»-229 від 30.06.2015 року, відповідно до умов якого змінено пункт 1.3 кредитного договору і відсоткова ставка збільшена до 144% річних.
З огляду на те, що відповідачі не виконують умови кредитного договору позивач просить про дострокове стягнення заборгованості з відповідачів солідарно.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та надали письмові заперечення проти позову.
01.04.2016 року він звернувся до Голови правління КС «Істок» із заявою щодо звільнення його від сплати відсотків по кредитному договору № ДК 2 229 від 30.06.2015 року на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також просив здійснити зарахування раніше сплачених ним грошових коштів в рахунок погашення основного боргу тіла кредиту, замість відсотків. Проте, станом на день розгляду справи в суді відповіді не отримав.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.06.2015 року між Кредитною спілкою «Істок» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ДК2-329, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 50 000 грн. 00 коп. на строк користування до 29.06.2017 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись відповідно до умов договору та графіку щомісячних платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних. (а.с. 14-15).
З метою забезпечення зобов`язань за означеним кредитним договором 30.06.2015 року між Кредитною спілкою «Істок» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № ДК2-229 ДП 1 від 30.06.2015 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , як поручитель зобов`язується відповідати за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором. (а.с. 16).
Факт виплати Кредитною спілкою «Істок» та отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів в розмірі 50 000,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 30.06.2015 року (а.с. 28).
26.07.2016 року між Кредитною спілкою «Істок» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ДК»-229 від 30.06.2015 року, відповідно до умов якого змінено пункт 1.3 кредитного договору і відсоткова ставка збільшена до 144% річних.
Як убачається із розрахунку заборгованості по кредитному договору № ДК»-229 від 30.06.2015 року, станом на день розгляду справи в суді відповідачем сплачено на рахунок КС «Істок» 50 004,00 грн., з яких 32 053,25 грн. зараховано позивачем в рахунок погашення основного боргу - суми кредиту та 17 950,75 відсотки. Дана обставина також визнається і сторонами, а тому у розумінні ст. 61 ЦПК України не потребує додаткового доказування.
01.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Голови правління КС «Істок» із заявою щодо звільнення його від сплати відсотків по кредитному договору № ДК 2 229 від 30.06.2015 року на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також просив здійснити зарахування раніше сплачених ним грошових коштів в рахунок погашення основного боргу тіла кредиту, замість відсотків. Факт, як отримання даної заяви позивачем, так і відсутністю реагування на неї визнається у судовому засіданні представником Кредитної спілки «Істок».
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 21 червня 2013 року, по теперішній час перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується копією посвідчення офіцера Серії НОМЕР_1 та Довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 26.09.2016 року № 927.
Відповідач ОСОБА_2 з 24.07.2013 року по теперішній час перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується копією посвідчення офіцера Серії НОМЕР_3 та Довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 26.09.2016 року № 442.
Відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п. 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час.
Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги законодавства України, оскільки відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, йому не підлягають нарахуванню відсотки за користування кредитом, а також штрафні санкції з моменту укладення Кредитного договору, тобто з 30.06.2015 року, оскільки особливий період розпочався 18.03.2014 року та триває по теперішній час, і до закінчення особливого періоду.
Суд не приймає до уваги посилання представника позивача, що лише з 30.06.2015 року по 22.08.2015 року відповідачу відповідно до діючого законодавства не підлягають нарахуванню відсотки, тобто на період мобілізації, із закінченням якого, на його думку, закінчився особливий період.
За змістом статті 1 Закону № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.
У частині четвертій статті 3 Закону №3543-ХП зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно- територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку Припинення особливого періоду.
Водночас статтею 1 Закону № 3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає суду підстави стверджувати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.
Даний висновок суду узгоджується із відповіддю Генерального штабу Головного Управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу збройних сил України від 01.10.2015 року № 322/2/8417 відповідно до якого, виходячи з положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України.
Проте, як вставлено у судовому засіданні, з липня 2015 року по 31.12.2016 року позивач безпідставно нараховує відповідачу відсотки за користування кредитом. Відповідно до довідки розрахунку боргу по Кредитному договору № ДК2-229 від 30.06.2015 року члена КС «Істок» Миненка В.С. сума сплачених відповідачем ОСОБА_1 відсотків становить - 17 950,75 грн. та 32 053,25 грн. зараховано в рахунок погашення основної суми кредиту.
З огляду на те, що відповідачем сплачено кредит у повному обсязі 50 004,00 грн., (17 950,75 грн. + 32 053,25 грн.) то правових підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.
На підстав ст. 89 ЦПК України судові витрати понесені позивачем по оплаті судового збору у розмір 1378,00 грн. відшкодуванню не підлягають.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 61, 79, 89, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про оборону України», суд, -
Позов Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справ, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя