Справа № 183/4502/16
№ 2/183/2464/16
08 листопада 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
до суду подано позов, в якому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти:
- суму боргу в розмірі: 1 753584 грн. (один мільйон сімсот п'ятдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят чотири гривні), що еквівалентно сумі сімдесят тисяч доларів СІЛА;
- суму процентів в розмірі: 227 965,92 грн. (двісті двадцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять гривень дев'яносто дві копійки), що еквівалентно сумі девять тисяч сто доларів СІЛА;
- суму трьох відсотків річних в розмірі: 24 850,59 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот п'ятдесят гривень п'ятдесят дев'ять копійок).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 грудня 2013 року ОСОБА_3 позичено ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, які останній був зобовязаний повернути 01 січня 2015 року. Грошові кошти були позичені під щомісячний відсоток, про що відповідач склав розписку. 15 січня 2015 року до договору позики внесені зміни, якими продовжено строк повернення грошових коштів до 01 січня 2016 року, про що вказано в складеній відповідачем розписці. ОСОБА_3 кожен місяць (в кінці місяця) особисто їздив до відповідача в мотель «Привал», який належить відповідачу - ОСОБА_2, з метою отримання процентів за умовами розписки від 01 грудня 2013 року. 09 травня 2015 року ОСОБА_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 І-КИ № 631613 виданим 14 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 467. 12 січня 2016 року позивач - ОСОБА_1, яка являється донькою ОСОБА_4 прийняла спадщину на майно померлого ОСОБА_3. Приблизно в липні 2015 року позивач засобами телефонного звязку звернувся до відповідача з вимогою сплати відсотків за розпискою від 01 грудня 2013 року позивачу, як правонаступнику ОСОБА_4 - ОСОБА_3. Станом на червень 2016 року відповідач не сплачував щомісячний процент за користування грошовими коштами та не повернув 01 січня 2016 року грошові кошти по розписці, як того вимагають умови розписки. 28 квітня 2016 року позивачем направлено відповідачу цінним листом з описом вкладення письмове повідомлення про зміну особи позикодавця у звязку зі смертю ОСОБА_3 24 травня 2016 року відповідач особисто отримав вказане вище повідомлення, про що свідчить підпис в рекомедованому повідомленні про вручення поштового відправлення. В зазначеному вище повідомленні про зміну особи позикодавця містилася вимога до відповідача виконати умови розписки, а саме: повернути 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США та сплатити відсотки за користування даними грошима починаючи з травня 2015 року (так як після смерті позикодавця відсотки не сплачувались). Зазначене вище повідомлення було направлено на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення. На час звернення з позовом будь-яких спроб з боку відповідача звязатися з позивачем не було, грошові кошти не повернуті.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.
Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
З наданої розписки вбачається також і те, що 15 січня 2015 року сторони уклали додатковий договір до договору позики, яким продовжили строк виконання зобов`язання за договором позики до 01 січня 2016 року, про що відповідачем вказано в розписці.
09 травня 2015 року ОСОБА_3 помер /а.с.24/.
12 січня 2016 року позивач, як єдиний спадкоємець за законом ОСОБА_3 в порядку ст.1261 ЦК України отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 /а.с.25, 26-27/.
28 квітня 2016 року позивачем, як спадкоємцем позичальника направлено на адресу відповідача лист-вимогу про повернення боргу та відсотків, отриману відповідачем /а.с.20, 21, 22, 23/.
Станом на день розгляду справи сума заборгованості та відсотків за договором відповідачем позивачу не повернута.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору.
У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Ст.608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача відсотків за договором, суд виходить з наступного.
Позивач, просячи стягнути з відповідача відсотки за договором, просить стягнути їх з травня 2015 року, вказуючи, що після смерті ОСОБА_4 відсотки відповідачем не сплачувались.
Так, ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Розглядаючи вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми, суд виходить з того, що датою виконання основного зобов`язання сторонами договору встановлено дату 01 січня 2016 року. Відтак, саме з цієї дати необхідно виходити при розрахунку річних.
Так, у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Враховуючи частковість задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6980,00 грн.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6980 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов