Справа № 146/527/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" липня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого-судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слобояднюк Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом Томашпільської селищної ради до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір про пайову участь замовника в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Томашпіль,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Томашпільська селищна рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір про пайову участь замовника в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Томашпіль, мотивуючи вимоги тим, що в першому кварталі 2015 року Державною фінансовою інспекцією було проведено ревізію бюджету смт. Томашпіль за період з 01 січня 2012 року по 01 березня 2015 року, якою встановлено порушеня у сфері залучення замовників будівництва по пайовій участі у розвитку інфраструктури населеного пункту Томашпіль.

Рішенням 35 сесії Томашпільської селищної ради 6 скликання від 21 березня 2013 року було затверджено «Порядок залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури селища Томашпіль».

Пунктом 2.2 Порядку визначено, що розмір пайвої участі у розвитку інфраструктури селища з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить (згідно виконаних робіт) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель та споруд.

Пунктом 4.1. Порядку передбачено, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом 10 днів з дня реєстрації Радою звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта містобудування, з техніко- економічними показниками.

Відповідач здійснила будівництво магазину за адресою смт. Томашпіль вул. Пестеля, 15 та в серпні 2014 року подала до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції Декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Кошторисна вартість реконструкції складає 42000 грн.

Оскільки замовник будівництва ОСОБА_2 сама не звернулася в селищну раду із заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Томашпіль, тому листом від 12 листопада 2015 року № 580 виконавчий комітет селищної ради звернувся до відповідача з пропозицією про укладення даного договору, проте по теперішній час договір укладено не було, тому з даним позовом Томашпільська селищна рада змушена звернутися до суду, який просить зобовязати ОСОБА_2М укласти з Томашпільською селищною радою договір про пайову участь замовника в розвитку інженерно-транспортноїта соціальної інфраструктури селища Томашпіль.

В судовму засіданні предстаник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, зіславшись на заперечення.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням 35 сесії Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області від 21 берзня 2013 року було затвердження «Порядок залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури селища Томашпіль» (а.с. 11).

ОСОБА_2 здійснила будівництво магазину за адресою смт. Томашпіль вул. Пестеля, 15 та в серпні 2014 року подала до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції Декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Кошторисна вартість реконструкції складає 42000 грн.

12 листопада 2015 року Томашпільська селищна рада звернулась до відповідача з пропозицією укласти договір про пайову участь у створенні розвитку інфраструктури селища Томашпіль та сплатити на рахунок селищної ради кошти в сумі 4200 грн, як пайову участь в розвитку інфраструктури селища, а також запропоновано ОСОБА_2 другий примірник підписаного договору повернути до 16 листопада 2015 року (а.с.4).

Як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу дану пропозицію та два примірника довогору ОСОБА_2 отримала 13 листопада 2015 року (а.с. 5).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який був прийнятий 17.02.2011 року та набрав чинності 12.03.2011 року, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Пунктом 2.2 Порядку визначено, що розмір пайвої участі у розвитку інфраструктури селища з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить (згідно виконаних робіт) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель та споруд (а.с.13).

Пунктом 4.1. Порядку передбачено, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом 10 днів з дня реєстрації Радою звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта містобудування, з техніко- економічними показниками (а.с.15).

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст.642-643 ЦК України.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України зміст поняття свободи договору полягає у тому, що сторони в праві вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору однак разом з тим ЦК України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч його положенням та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не в праві відступити від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК України), а у разі такої відмови, виходячи з положень ст.ст.3,6,12-15, 20, 630, 640,642, 643 ЦК України позивач вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів).

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо зобов'язання ОСОБА_2 укласти договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури селища Томашпіль у зв'язку із будівництвом магазину, розташованого по вул. Пестеля, 15 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, оскільки останнім обрано спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України - про зобов'язання укласти договір.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності, ст. ст. 3, 5, 6, 11, 12, 14, 15, 16, 20, 626, 627, 628, 630, 638, 640, 642, 643 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 57- 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задовленні позову Томашпільської селищної ради до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір про пайову участь замовника в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Томашпіль відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 05 липня 2016 року