Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 20 травня 2012 року він надав відповідачам у позику грошову суму у розмірі 17 000 доларів США на строк до 20 липня 2012 року, про що складено відповідну розписку. У визначений строк позику не повернуто. Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просив стягнути солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суму позики та 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання із 20 травня 2012 року по 20 серпня 2014 року у розмірі 1 147 доларів США.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 суму боргу у розмірі 259 930 грн, 3 % річних у розмірі 16 258 грн 01 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 20 травня 2012 року ОСОБА_6 надав у позику ОСОБА_7, ОСОБА_8 грошову суму у розмірі 17 000 доларів США на строк до 20 липня 2012 року, про що складено відповідну розписку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

За вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Стягуючи із відповідачів суму позики та 3 % річних від простроченої суми, суди встановили справжню правову природу розписки від 20 травня 2012 року на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи, перевірки їх доказами, які оцінено за правилами ст. 212 ЦПК України, дійшли обґрунтованих висновків про стягнення сум за борговим документом із солідарних боржників із правильним застосуванням положень ст. ст. 625, 1046, 1047 ЦК України. Процесуальних порушень не вбачається.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_8 про те, що вона підписала розписку не як позичальник, а як свідок, на правильність вирішення справи судами не впливають, оскільки договір позики не оспорений з цих підстав та не визнаний судом недійсним. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі на предмет з'ясування обставин про те, чи належить їй підпис на екземплярі розписки, який надано позивачем, ОСОБА_8 не заявляла у суді першої інстанції, апеляційну скаргу такими доводами не обґрунтовувала.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Спростовуються матеріалами справи доводи касаційної скарги про те, що співвідповідач ОСОБА_7 не отримував судові повістки про виклик у судове засідання суду першої інстанції, оскільки рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 21, 98) містять особисті підписи ОСОБА_7 про їх отримання.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик