Справа № 212/6294/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Пустовіта О.Г.,

при секретарі Конограй В.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2016 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_3-ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що ОСОБА_3, працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 2 роки, а саме з 29.08.1993 до 26.09.1995 - підземний прохідник, ш. Леніна, Трест «Кривбассшахтострой», ВО «Кривбасруда» (нині Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»).

У травні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 671 промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання:

- Радикулопатія попереково-крижова (L4. L5, S1) білатеральна, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами.

- Сидеросилікоз першої стадії (t/t. 1/1. рі), ускладнений ХОЗЛ 1 ст. Група А. ЛН 1 ст. Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної

характеристики умов праці від 24.01.2014 р. № Ф-2/2-11-3/435 виданої Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу де вказано, що позивач працював в підземних умовах шахти, де не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, виробничого шуму.

Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/мЗ: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70 % - 17,6 при гранично допустимій до 2,0 .

Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни - 43 при гранично допустимій до 30.

Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30?/понад 30°, % зміни: 68/14 при гранично допустимій до 25/0.

Нахили корпуса (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 144 при гранично допустимий до 100.

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 08.07.2016 де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за важкістю праці -до 3 класу 3 ступеню шкідливості.

За висновком МСЕК від 06.10.2016 серії 12 ААА № 043184 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 65% всього, з них 30% по професійному захворюванню, 35% по трудовому каліцтву та 3 група інвалідності по трудовому каліцтву з 26.09.2016 з переоглядом у 2017 році.

Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортне лікування, палиця».

Два роки позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своїх дітей. Фактично він був головним годувальником своєї сім'ї, тепер же за станом здоров'я він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сім'я позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною.

В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. При захворюванні позивача повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1,підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Зазначила, що у звязку з професійним ушкодженням здоров'я її довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у рахунок відшкодування моральної шкоди 145 000,00 гривень.

Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_2. позов не визнав. Просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Звернув увагу, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про небезпечні та шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань.

Крім того, до суду, через канцелярію, представником відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5 надані заперечення проти позову, в яких представник, вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивач не надав доказів у чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до ушкодження здоров'я.

Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з ушкодженням здоров'я - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складений на ПрАТ «Євраз ОСОБА_6» і жодним чином не підтверджує наявність моральних страждань позивачем.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

ОСОБА_6 встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці позивача - ОСОБА_3 пропрацював на шахті "Леніна'', Трест «Кривбассшахтострой», ВО «Кривбасруда» (нині Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») два роки, з 29 серпня 1993 року до 26 вересня 1995 року.

На протязі 2 років, ОСОБА_3 працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 671 від 05 травня 2016 року промислової медицини ОСОБА_3 були встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова (L4. L5, S1) білатеральна, переважно зліва, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами; сидеросилікоз першої стадії (t/t. 1/1. рі), ускладнений ХОЗЛ 1 ст. Група А. ЛН 1 ст.

Професійне захворювання встановлено на підставі даних Санітарно гігієнічної характеристики умов праці від 24.01.2014 р. № Ф-2/2-11-3/435 виданої Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу де вказано, що позивач працював в підземних умовах шахти, де не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, виробничого шуму.

По факту професійного захворювання було проведене розслідування, причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 08 липня 2016 року.

Причиною професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/мЗ: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70 % - 17,6 при гранично допустимій до 2,0 .Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни - 43 при гранично допустимій до 30.Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30?/понад 30°, % зміни: 68/14 при гранично допустимій до 25/0.Нахили корпуса (вимушені, більше 30°), кількість за зміну: 144 при гранично допустимий до 100.

За висновком МСЕК від 06.10.2016 серія 12 ААА №043184 ОСОБА_3 була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% всього, з них 30% по професійному захворюванню, 35% по трудовому каліцтву та 3 група інвалідності по трудовому каліцтву з 26.09.2016 з переоглядом у 2017 році.

Згідно рекомендацій МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами, ВМП, палиця звичайна.

Відповідно виписок із медичної документації ОСОБА_7, в звязку з погіршенням стану здоровя, знаходилась на лікуванні в міських лікарнях.

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманням травми на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Крім того, ОСОБА_5 розслідування нещасного випадку не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного ОСОБА_6 №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням його здоров'я, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом ушкодження здоров'я в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України Про охорону праці , роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої ушкодженням здоров'я, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження здоров'я позивачу на виробництві, та моральних страждань потерпілому.

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу ОСОБА_3 була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 65% .

Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками ушкодження здоров'я, позивачу порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в його спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 65 відсотків, а звідси і моральні переживання.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках.

Суд бере до уваги, що всього в шкідливих умовах позивач ОСОБА_3 пропрацював 21 рік 07 місяців, з них на підприємстві відповідача пропрацював з 29.08.1993 до 26.09.1995, тобто 2 роки 29 днів.

Згідно до п. 16 ОСОБА_5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.07.2016, мовою оригіналу: «… Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 05.05.2016 № 671 підставою для встановлення професійного характеру захворювання, також послужив профмаршрут: 29.08.1993-26.09.1995 підземний прохідник, шахта ім. Леніна, трест «Кривбасшахтобуд».

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_3 3 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. 13 Закону України Про охорону праці, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_3 в порядку відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків 3 000,00 (три тисячі) гривень, без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт