Справа № 361/3865/16-ц
Провадження № 2/361/2378/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 грудня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Зотовій В.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Броварах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач просить суд визначити йому додатковий строк 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер 28.01.2014р.. позовні вимоги мотивував тим, що батько склав заповіт , в якому заповідав йому дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, після смерті батька він упродовж місяця звернувся в усній формі до приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу ОСОБА_4 з приводу нотаріального оформлення прийняття спадщини за заповітом після батька. Нотаріус йому пояснила, що не може вчинити нотаріальні дії та видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки він не предявив правовстановлюючі документи на обєкти спадщини, зокрема державні акти на земельні ділянки. Нотаріус також йому пояснила, що він зможе отримати свідоцтво лише при умові подання правовстановлюючих документів. Він не знав, де знаходяться документи на земельні ділянки, намагався встановити їх місце знаходження, але пошуки не дали результатів до теперішнього часу, а у виготовленні дублікатів йому було відмовлено. На початку травня 2016 року у будинку, де проживав батько, він знайшов державні акти на земельні ділянки, тоді ж звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову нотаріуса з причини пропуску строку для прийняття спадщини, про дані строки він не знав. Причиною пропущення строку на прийняття спадщини позивач у позовній заяві зазначив свою юридичну необізнаність щодо процедури оформлення спадщини, і тривале не встановлення аж до теперішнього часу місця знаходження документів на землю. Вважає такі причини пропуску строку поважними, будь-яких намірів, спрямованих на умисне неприйняття спадщини у визначений строк він не мав і бажає прийняти спадщину.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні вказаним у позовній заяві. Допитний судом позивач у судовому засіданні пояснив, що своєчасно дізнався про смерть батька, від сестри своєчасно дізнався про батьків заповіт на його ім'я на дві земельні ділянки. Звертався усно до нотаріуса з даного приводу, отримав розяснення про необхідність подати правовстановлюючі документи, після чого їх намагався знайти. Письмову заяву нотаріусу не подав, не бачив сенсу через відсутність документів, після чого знаходився у тривалих пошуках грамотних юристів і намагався отримати висококваліфіковану правову допомогу, яку не зміг отримати вчасно через високу вартість такої допомоги. Документи випадково знайшов у будинку, де жив батько, лише в літку 2016р. При з'ясуванні питання про причини пропуску строку позивач, пояснив, що спочатку не бажав приймати спадщину, але на даний час бажає здійснити волю батька, має намір успадкувати земельні ділянки, заповідані батьком, і у подальшому передати їх сестрі. Потім пояснив, що причиною пропуск строку є те, що він не знав про наявність земельних ділянок, і не знав про заповіт, думав, що батько все майно заповів сестрі; про заповіт дізнався в лютому 2015р., одразу подзвонив нотаріусу, нотаріус сказав, що він пропустив строк, після того шукав інформацію як здійснити свої права, не маючи юридичної освіти, крім того, до нотаріуса і до суду не звертався, бо мав надію помиритись з сестрою. Знає, що сестра спадщину у вигляді будинку і ще одної земельної ділянки прийняла. На даний час з сестрою не спілкується.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову і проти прийняття рішення у відповідності до норм закону не заперечував.

Третя особа ніяких заяв суду не надала. Позивач не надав відомостей про місце проживання третьої особи ОСОБА_1, пояснивши, що у нього з сестрою зіпсовані стосунки і він не спілкується з нею. Суд вжив заходів до вставлення її місця проживання, вжив передбачені ЦПК заходи для належного повідомлення за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1., і шляхом оголошення у пресі.

Позивачем суду надано такі докази:

Копія свідоцтва про смерть, з якого встановлено, що ОСОБА_3 помер у віці 75 років 28.01.2014р. в селі Богданівці Броварського району.

Копія свідоцтва про народження, з якого встановлено, що позивач є сином ОСОБА_3

Копію Заповіту, складеного 27.07.2011р. , в якому ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, заповідав ОСОБА_1, 1978р.н., належні йому дві земельні ділянки в селі Богданівці з цільовим призначенням для ОСГ.

Копії двох державних актів про право власності ОСОБА_3, що проживає в м. Вишневе, вул. Святоюріївська10/2, кв.53, на земельні ділянки, цільове призначення для ОСГ, в селі Богданівці Броварського району.

Лист від 16.06.2016р. №31/1-16, адресований ОСОБА_1 (позивачу) від приватного нотаріуса ОСОБА_4 Броварського районного нотаріального округу, в якому нотаріус повідомив, що відкриття спадкової справи не може бути здійснено у звязку зі спливом строку, встановленого ст.1270 ЦК для прийняття спадщини.

Крім того, з відповіді нотаріуса ОСОБА_5 Броварської районної нотаріальної контори від 30.07.2016р. встановлено, що спадкова справа до майна померлого 28.01.2014р. ОСОБА_3 заведена 15.07.2014р. за заявою дочки померлого ОСОБА_2, яка прийняла спадщину за законом своєю заявою, поданою через пошту, але нотаріально підпис особи не посвідчувався, про необхідність з'явитись до нотаріуса ОСОБА_2 повідомлялась листом, до даного часу нотаріально посвідченої заяви не подала. 30.07.2015р. нотаріусу надійшов лист від ОСОБА_6, довіреної особи ОСОБА_1, сина померлого ОСОБА_3, щодо оформлення спадкових прав, якому листом від 19.08.2015р. було відмовлено в оформленні спадкових прав , так як було пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини. Заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини від інших можливих спадкоємців не надходило.

З матеріалів спадкової справи видно, що в ній є заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини, подана нею 9.07.2014р., вхідна дата 15.07.2014р.

Згідно витягу з спадкового реєстру - 15.07.2014р. зареєстровано спадкову справу за заявою ОСОБА_2.

В спадковій справі є заява від ОСОБА_6 за довіреністю від ОСОБА_1 (позивача), датована 21.07.2015р., яка надійшла нотаріусу поштою 30.07.2015р., в якій ОСОБА_6 повідомила нотаріуса, що ОСОБА_1 відомо про складення батьком на його ім'я заповіту на дві земельні ділянки, у встановлені законом строки за прийняттям спадщини після батька до нотаріуса ОСОБА_1 не звернувся, проте на даний час має намір вирішити питання про отримання додаткового строку на прийняття спадщини, тому просила не видавати будь-кому свідоцтво про право на спадщину.

З долученої довіреності видно, що таку довіреність ОСОБА_1 видав ОСОБА_6 30.06.2015р.

Листом від 19.08.2015р. нотаріус ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_1, що той заяву про прийняття спадщини не подавав, не проживав разом з спадкодавцем , тому є таким, що спадщину не при йняв. В листі позивачу розяснено положення ст.1272 ЦК і право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку у разі пропуску з поважних причин.

Вислухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків:

Згідно ст. 1269 , 1270 ЦКУ - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але не проживав зі спадкодавцем станом на день його смерті, повинен подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; таку заяву він може подати у строк 6 місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від спадщини іншими спадкоємцями, то строк прийняття спадщини для такої особи встановлюється у 3 місяці з моменту неприйняття спадщини або відмови від спадщини іншими спадкоємцями.

Позивач є спадкоємцем першої черги, не проживав разом з спадкодавцем. Крім того він є спадкоємцем за заповітом.

Строк подання ним заяви про прийняття спадщини розпочав перебіг з дня смерті спадкодавця і закінчився зі збігом шести місяців після дати смерті та дня відкриття спадщини.

Як видно з спадкової справи і з наданих доказів, позивач протягом шестимісячного строку не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином він пропустив строк, передбачений статтею 1270 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦКУ у разі, якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців після відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Згідно ч.2 ст.1272 ЦКУ за письмовою згодою спадкоємців, що прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем прийняття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦКУ - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що згідно ч.2 ст.27, ст.60, ст..61, ст..131 ЦПК саме позивач зобовязаний обґрунтувати і довести позовні вимоги і ті обставини, які підлягають доказуванню і на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

В даній справі позивач повинен довести наявність у нього поважної причини (або сукупність поважних причин) неподання протягом встановленого шестимісячного строку заяви про прийняття спадщини. А також наявність у нього поважних причин у подальшому, до самого часу звернення до нотаріуса з даного питання або до суду з позовом .

Закон однозначно визначає порядок і обсяг прийняття спадщини, зокрема, те, що особа може прийняти спадщину або від неї відмовитись, або її не приймати. Законодавець визначає, що інститут прийняття спадщини означає не відношення особи до конкретного майна спадкодавця, а означає виявлення спадкоємцем бажання вступити у спадщину відносно спадкового майна і відносно всіх інших майнових прав та обовязків спадкодавця (у комплексі) з подальшим розподілом спадкового майна між спадкоємцями, які прийняли спадщину. Тобто чинним законодавством не передбачено можливість особи не прийняти спадщину відносно певного майна (прав та обовязків), а в подальшому прийняти спадщину відносно іншого майна. ОСОБА_7 визначає, що спадкоємцю законом надається строк, протягом якого він має прийняти своє рішення про те, чи бажає він прийняти спадщину, чи згоден прийняти спадщину або не згоден і чи відмовляється від її прийняття. Разом з тим, закон не передбачає права спадкоємця змінити своє рішення після закінчення встановленого статтею 1270 ЦК строку.

З аналізу зазначених позивачем обставин і причин пропуску суд робить такі висновки:

Позивач своєчасно дізнався про смерть батька.

Позивач пояснив, що звертався до нотаріуса протягом місяця після смерті батька, тобто його посилання на юридичну неграмотність і неосвіченість спростовані ним самим. Позивач послався на те, що нотаріус йому не пояснив необхідність подання заяви про прийняття спадщини у 6-місячний строк, а пояснив, що для прийняття спадщини треба подати правовстановлюючі документи на майно. Суд піддає сумніву дані показання. Логічно, що у разі, якщо позивач звернувся з питань спадщини до нотаріуса вчасно, то він отримав правильну консультацію, зокрема нотаріус розяснив йому порядок прийняття спадщини і необхідність подання відповідної заяви та строки її подання. Позивач не довів протилежного, не заявив клопотання про допит такого нотаріуса у якості свідка на предмет підтвердження своєчасного звернення до нотаріуса з питань прийняття спадщини. Навпаки, з наданого листа від нотаріуса ОСОБА_4 (до якої позивач звертався - згідно його поясненням у позовній заяві) таке звернення мало місце лише влітку 2016року, і у даному листі нотаріус пояснив позивачу пр. пропуск ним строку при зняття спадщини. Тому дана обставина позивачем надумана.

Позивач не довів самого факту, що він виявив намір і бажання у встановлений законом строк прийняти спадщину після батька. Навпаки, як пояснив позивач у суді, він спочатку не бажав приймати спадщину. Що - наряду з не вчиненням ним протягом строку ніяких дій по прийняттю спадщини може свідчити про прийняття спадкоємцем рішення не приймати спадщину. Позивач послався на те, що не знав про заповіт, але дана причина не є поважною причиною, яка перешкодила позивачу подати заяву про прийняття спадщини як спадкоємцем першої черги. Крім того про обізнаність з приводу заповіту позивач зазначив у позовній заяві, що спростовує його пояснення у судовому засіданні. Сам по собі той факт, що спадкоємець змінив свою думку з приводу прийняття спадщини, не є такою причиною, яка може бути визнана поважною і бути підставою для поновлення пропущеного строку чи визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки закон не передбачає для спадкоємця такої можливості.

Позивач не довів суду і наявності у нього будь-якої помилки щодо порядку прийняття спадщини, яка б могла розглядатись як причина поважна, або яка б означала своєчасне висловлення наміру і згоди прийняти спадщину, на кшталт того, що він проживав з батьком чи що прийняв спадщину у інший спосіб. Суд враховує, що позивач є особою, 1968рн..н, не інвалід, не має будь яких вад, які б перешкодили йому у здійсненні необхідних дій, чи в отриманні своєчасно необхідної консультації з даного приводу. Посилання позивача на тривалі пошуки грамотного високооплачуваного юриста - суд не приймає як поважну причину пропуску строку.

Позивач посилається на відсутність держаних актів на земельні ділянки, заповідані йому батьком, і на тривалі пошуки документів, але даних обставин він не довів, крім того, це не було перешкодою у поданні заяви про прийняття спадщини, для чого нема потреби у поданні одночасно правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Посилання позивача примиритись з сестрою також не пояснюють наявності у нього поважних причин пропуску строку, навпаки конфлікт з сестрою мав би спонукати позивача до своєчасного вчинення відповідних дій.

Таким чином, суд не встановив будь-яких причин, які б могли розглядатись як поважні причини пропуску встановленого статтею 1270 ЦК строку для прийняття спадщини.

Крім того, суд враховує наступне:

Вперше з заявою з приводу прийняття спадщини позивач звернувся через свого представника в липні 2015р. , тобто через рік після збігу передбаченого статтею 1270 ЦК строку.

Вдруге позивач звернувся до нотаріуса з питання прийняття спадщини в липні 2016року.

Тобто позивач і у подальшому допустив не пояснювані поважними причинами зволікання у вирішенні питання з приводу прийняття спадщини.

Таким чином, позивач не довів наявності у нього поважних причин, які б існували протягом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, і які б об"єктивно їй перешкодили вчасно подати вказану заяву нотаріусу, а також не довів поважних причин пропуску такого строку у і у подальшому до самого часу подання позову до суду. Тому підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України суд не вбачає.

Відмовляючи у позові, суд також враховую наступне:

Позивачем позов предявлено до органу місцевого самоврядування, за місцезнаходженням спадкового майна, однак не обґрунтував предявлення позову до вказаної особи, а не до іншого спадкоємця при його наявності.

У судовому засіданні з відповіді нотаріуса зясовано особу другого спадкоємця, який у шестимісячний строк після відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини, - це дочка померлого ОСОБА_2. Представник позивача заявив клопотання про залучення до участі у справі іншого спадкоємця ОСОБА_2 у якості третьої особи. Ухвалою від 20.09.2016р. суд залучив вказану особу у якості третьої особи, а не відповідача, з рахуванням заявленого клопотання і положень ст.33 ЦПК України, які були позивачу (його представнику) розяснені.

Як видно з матеріалів спадкової справи - спадкоємець першої черги (сестра позивача) своєчасно заявила про прийняття нею спадщини. Позивач пояснив, що сестра спадщину прийняла. Згідно положенням ст. ст. 1218, 1223, 1269 ЦК України у разі, якщо спадкоємець за заповітом у визначені строки спадщину не прийняв, до спадкування допускаються спадкоємці першої черги, або наступних черг у разі відсутності першої. Якщо спадкоємець спадщину прийняв, то вважається, що він її прийняв повністю. Закон не передбачає вибіркового прийняття спадкоємцем спадщини. Тому визначенням спадкоємцю за заповітом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і допущенням його до спадкування, від спадкування буде усунутий спадкоємець першої черги. Тобто від даної дії напряму залежить обсяг спадкових прав вказаної особи і даною дією будуть суттєво порушені права вказаної особи.

При цьому суд також враховує, що на даний час не відбулось вирішення даного питання між спадкоємцями першої черги у спосіб, передбачений частиною другою ст.1272 ЦК, - а саме відсутня письмова згода іншого спадкоємця (спадкоємців) на подання позивачем заяви про прийняття спадщини після пропущення ним встановленого законом строку.

Позивач не обґрунтував, в чому порушено його права, і не довів факту порушення, невизнання чи оспорювання його цивільних ( у даному випадку спадкових) прав.

Позивач позов предявив до відповідача як до особи, що могла б претендувати на відумерлу спадщину у разі відсутності інших спадкоємців, що спадщину прийняли, не обґрунтувавши підстави предявлення позову саме до вказаної особи, а не до іншого спадкоємця, і не обґрунтувавши, яким чином вказаним відповідачем порушені його права, або яким чином від даного відповідача чи від його дій залежить поновлення його прав. Згідно положенням ст.ст.1, 3ч.1 ст.15 та ст. 215 ЦПК, враховуючи принципи змагальності позовного провадження, підставою для задоволення позову може бути сукупність встановлення факту порушення прав позивача і порушення прав позивача відповідачем. Наявності таких обставин позивач також не довів.

Оскільки обовязок по доказуванню позовних вимог і тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, за законом покладається на позивача, а суд згідно ст..10 та ст..11 ЦПК України розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих доказів, то , виходячи з обставин, зазначених позивачем у позовній заяві, з наданих у суді пояснень і з наявних доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем встановленого статтею 1270 ЦК України строку, про відсутність підстав , передбачених ч.3 ст.1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 28 січня 2014 року. У позові слід відмовити.

На підставі ст.ст.1220, 1223, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,60, 213, 214, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3, померлого 28.01.2014р., відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області, а особою, у відсутності якої рішення проголошено, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В. Селезньова