Справа №591/2905/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1175/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області

на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 09 червня 2016 року

у справі за поданням старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3, стягувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області

про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а:

09 червня 2016 року старший державний виконавець Ковпаківського відділу ДВС м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним поданням, в якому просила відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань за виконавчим документом. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 50448049 з примусового виконання виконавчого листа № 592/8419/13 від 19 лютого 2016 року, виданого Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_4 на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області боргу в сумі 110 000, 00 грн. За вказаним виконавчим документом державним виконавцем було відкрите виконавче провадження, копії постанов про відкриття надсилались боржнику для виконання та стягувачу для відома. Постановою про відкриття виконавчого провадження встановлювався строк для добровільного виконання. У добровільному порядку рішення боржником не виконано. З метою виявлення майна боржника державним виконавцем були направлені запити про наявність у власності боржника майна та відкритих банківських рахунків. Згідно даних ДПІ у боржника відкриті розрахункові рахунки у фінансових установах відсутні. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухомого майна у власності боржника не виявлено. Згідно відповіді ВУП ДГУ Національної поліції в Сумській області за боржником транспортні засоби не зареєстровані. 30 травня 2016 року державним виконавцем був зроблений запит до Державної міграційної служби України в Сумській області з приводу надання інформації стосовно того, чи видавався боржнику паспорт громадянина України для виїзду за кордон. На дане звернення 01 червня була надана відповідь про те, що ОСОБА_4 28 липня 2004 року був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії АК №362955. 02 червня 2016 року за адресою боржника був здійснений вихід державного виконавця для перевірки майнового стану та виявлено його відсутність вдома. З пояснень сусідки з квартири №96, ОСОБА_4 знаходиться на дачі, адреса якої їй невідома, у квартирі з'являється рідко. Самостійно боржником зобовязання не виконуються та не здійснюються жодні заходи, спрямовані на повне, своєчасне виконання виконавчого документу. Отже, наявність у боржника ОСОБА_4 невиконаних зобовязань покладених судовим рішенням, на його думку, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України, з метою запобігання ухилення від виконання рішення суду. Заборгованість за виконавчими документами складає 110 000 грн., які до цього часу боржником не сплачені.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 09 червня 2016 року відмовлено в задоволенні подання старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою подання задовольнити.

При цьому, вважає, що суд в оскаржуваній ухвалі помилково зазначив про факт неналежного повідомлення або попередження боржника про наявну заборгованість, проведення виконавчих дій та отримання ним такого повідомлення, ухилення боржника від виконання зобовязань за виконавчим документом. Фактично постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника рекомендованим листом, який останній отримав особисто. Крім того, вважає помилковим висновок суду про не доведення державним виконавцем факту наміру виїзду боржника за межі України, оскільки УДМС України в Сумській області повідомило виконавця про те, що боржник був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон ще у 2004 році та 21 травня 2016 року звертався до сектору ЦОД УДМС України в Сумській області із заявою з приводу оформлення паспорта громадянина України для виїзду за межі України. Вважає, що сам факт звернення боржника вже свідчить про наміри виїхати за межі України. Також зазначає, що суд помилково вважає суму заборгованості ОСОБА_4 розміром у 110 000 грн. незначною для того, щоб обмежити останнього у праві, гарантованому ст. 33 Конституції України, оскільки у порівнянні з розміром мінімальної заробітної плати в Україні сума заборгованості є дуже великою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області ОСОБА_5, старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області - ОСОБА_3, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених та пояснення ОСОБА_4, який проти скарги заперечує, вважає ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи заявнику у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за територію України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання рішення суду та з метою ухилення від виконання судового рішення має намір виїхати за межі України.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

У п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплене право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається наступне.

25 березня 2014 року Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалене рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні (а.с. 49,50).

За рішенням суду позов ОСОБА_4 задоволений. Припинене право власності ОСОБА_6 на 25/100 частин квартири АДРЕСА_1 та стягнуто на її користь з ОСОБА_4 грошову компенсацію в сумі 11 0000 грн.

Визнано право власності за ОСОБА_4 на 25/100 частин квартири№53 в будинку №16 по вул.Леваневського у м.Суми.

ТУ ДСА України в Сумській області перераховано ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 110 000 грн. 00 коп., які були внесені ОСОБА_4 на р/р ТУ ДСА України у Сумській області по платіжному дорученню № 2998178 від 28 листопада 2013 року.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 24 квітня 2014 року скасоване рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 березня 2014 року та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 (а.с. 51-53).

15 травня 2014 року до Апеляційного суду Сумської області надійшла заява ОСОБА_4 про повернення йому грошових коштів у розмірі 110 000 грн. , які знаходяться на депозитному рахунку, у звязку з відмовою у задоволенні його позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 травня 2014 року було зобовязано ТУ ДСА України в Сумській області повернути кошти (а.с.54).

Кошти були повернуті ОСОБА_4 шляхом їх перерахування згідно платіжного доручення №85 від 29 грудня 2014 року.

Одночасно ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Апеляційного суду Сумської області від 24 квітня 2014 року.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року скасоване рішення Апеляційного суду Сумської області від 24 квітня 2014 року та залишене без змін рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 березня 2014 року (а.с. 55-57 ).

25 листопада 2014 року ОСОБА_4 продав квартиру, уклавши договір купівлі продажу (а.с. 18).

На виконання рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 березня 2014 року відповідач ОСОБА_6 звернулася до ТУ ДСА України в Сумській області із заявою про сплату їй внесених позивачем ОСОБА_4 110 000 грн. Зазначені кошти були їй виплачені.

У грудні 2015 року ТУ ДСА України в Сумській області звернулося до суду із заявою, у якій просило зобовязати ОСОБА_4О повернути на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області кошти у розмірі 110 000 грн., як безпідставно повернуті йому за скасованим рішенням.

Згідно ухвали Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 грудня 2015 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТУ ДСА України в Сумській області у поворот виконання судового рішення 110 000 грн. (а.с.59).

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_4 подав на них касаційну скаргу.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_4 відхилена, ухвала Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 грудня 2015 року та ухвала Апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2016 року залишена без змін (а.с.61- 63).

Про судові справи та їх розгляд достовірно знав боржник, отримував рекомендовані повідомлення про слухання справи, подавав скарги на судові рішення.

На виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 коштів у сумі 110 000 грн. у поворот виконання рішення суду у Ковпаківському відділі ДВС Сумського міського управління юстиції 10 березня 2016 року було відкрите виконавче провадження №50448049 та запропоновано боржнику протягом семиденного строку з моменту винесення постанови самостійно виконати грошові зобовязання (а.с.4,5).

ОСОБА_4 вимоги постанови державного виконавця не виконав, хоча копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 березня 2016 року отримав, що визнається ним особисто та підтверджується письмовими доказами, зокрема , наданою Апеляційному суду Сумської області довідкою Сумської дирекції УДП ПЗ «Укрпошта» (а.с.47,48).

На виконання Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснив заходи щодо розшуку майна, виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.19,20), але таке майно не виявлене.

Так, з відповіді Управління пенсійного фону, з Управління державної фіскальної служби України (а.с.9) вбачається, що боржник ОСОБА_4 не значиться працюючим, доходи за ним не зареєстровані.

З відповіді Відділу управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Сумській області вбачається, що майно, належне боржнику ОСОБА_4 не зареєстроване (а.с.10).

З відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 24 листопада 2014 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_7 (а.с.16 -18).

17 травня 2016 року, 23 травня 2016 року та 02 червня 2016 року державний виконавець Шум Т.В. здійснювала виходи за місцем реєстрації боржника ОСОБА_4 за адресою: м.Суми, вул.Реміснича, буд.12/1, кв.90. Виходами встановлено, що на дзвінок у двері ніхто не відповідає, на виклики державного виконавця боржник не реагує (а.с.12-14).

У судовому засіданні ОСОБА_4О пояснив, що він дійсно не проживає за зареєстрованою адресою - у квартирі своїх батьків, тобто всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає повідомлення державного виконавця про зміну місця проживання, боржник, достовірно знаючи про відкриття виконавчого провадження, не повідомив державного виконавця про своє місце знаходження; не вчинив будь-яких дій з приводу виконання грошових зобовязань та не сплатив коштів у строк добровільного виконання судового рішення наданого йому державним виконавцем.

У суді апеляційної інстанції боржник ОСОБА_4 визнав, що він отримав у ТУ ДСА України в Сумській області кошти у розмірі 110 000 грн., які розуміє, що потрібно повертати, підтвердив продаж квартири, не памятаючи вартість, за яку вона була продана.

Колегія суддів вважає, що переоформивши на себе за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2014 року 25/100 частини квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_4 отримав у власність і частку квартири, і кошти призначені для компенсації вартості цієї частки квартири. Квартиру він продав, тобто кошти отримані ним від її продажу разом із коштами які він забрав з депозитного рахунку суду 110 000 грн. (цільове призначення - компенсація вартості 25/100) підтверджують наявність у нього реальної фінансової можливості на виконання рішення суду (обовязку внести кошти на депозитний рахунок 110 000 грн.) та факт ухилення від виконання рішення суду.

Заперечуючи проти задоволення подання державного виконавця, ОСОБА_4 зазначає про відсутність у нього грошових коштів, оскільки вони були витрачені на лікування у звязку з наявним захворюванням, але на пропозицію представника ТУ ДСА України в Сумській області надати докази на підтвердження понесених витрат, як то чеки, квитанції, ОСОБА_4 повідомив, що такі у нього відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів знаходить обґрунтованим подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб (Лист Верховного суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України»).

Є невірним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки протилежне визнав сам боржник, та дана обставина підтверджується повідомленням УДП ПЗ «Укрпошта», наявним у матеріалах справи.

Крім того, неможливо погодитися з висновком суду про те, що державний виконавець не надав доказів на підтвердження наміру виїзду боржника за межі України, оскільки сам ОСОБА_4 підтвердив ту обставину, що він мав закордонний паспорт протягом попередніх десяти років з 2004 року по 2014 рік, зараз оформляє паспорт, маючи намір виїзду за кордон України.

Колегія суддів критично відноситься до висновку суду першої інстанції про те, що сума боргу є незначною, оскільки вона є досить великою та суттєвою. Крім того, закон не визначає граничний мінімальний чи максимальний розмір заборгованості, з яким повязується можливість обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

У відповідності до ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 378 грн., сплата якого була відстрочена Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Сумській області апеляційним судом до ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст.307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314 ч.1п.6, 315 ЦПК України ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 09 червня 2016 року в даній справі скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Подання старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до погашення ним заборгованості по виконавчому №592/8419/13 від 19 лютого 2016 року виданого Ковпаківським судом м.Суми про стягнення з ОСОБА_4 на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області боргу в сумі 110 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір за апеляційне оскарження ухвали суду в сумі 1 378 грн. 00 коп. за наступними реквізитами:

Код бюджетної класифікації доходів 22030101

Рахунок 0002

Одержувач УК у м. Сумах (м.Суми) 22030001

Банк одержувача ГУДКСУ у Сумській області,

МФО 837013

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -