Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1559/16-ц 2/382/761/16
РІШЕННЯ

іменем України

13 жовтня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача; ОСОБА_2 до Яготинської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що 02 листопада 2001 року помер ОСОБА_3, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 317656, виданим 06 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Яготинського районного управління юстиції Київської області.

На момент смерті спадкодавець перебував шлюбі з ОСОБА_1, зареєстрованому 19 серпня 1978 року, що посвідчується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БК № 252260, виданим 19 серпня 1978 р. Яготинським райвідділом ЗАГС.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

В 1982 році, під час перебування у шлюбі, подружжям було побудовано будинок за адресою вулиця Грушевського, 33, який згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР був об»єктом спільної власності подружжя.

Таким чином, до складу спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3, померлого 02 листопада 2001 р. увійшла ? частина будинку № 33 по вулиці Грушевського в місті Яготин з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Єдиним спадкоємцем першої черги відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР, яка в порядку визначеному ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме ? частиною будинку № 33 по вулиці Грушевського в місті Яготин з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, є вона-дружина спадкодавця ОСОБА_1. яка залишилася після смерті чоловіка проживати у будинку, що був спільною сумісною власністю подружжя, і ? частина якого ввійшла до складу спадкового майна, продовжила здійснювати догляд за вказаним будинком та прибудинковою територією, сплачувала комунальні платежі, що пов»язані з будинком, успадкувала належні спадкодавцеві предмети побуту.

Відповідно до ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР України, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємцям видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину будь-якими термінами не обмежене і вказане свідоцтво може бути видане спадкоємцям в будь-який час.

У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя видається на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна.

Вона, як спадкоємець майна після смерті ОСОБА_3, померлого 02 листопада 2001 року, звернулася до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3, померлого 02 листопада 2001 року та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя будинку № 33 по вулиці Грушевського в місті Яготин з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, де їй було роз»яснено, що незважаючи на фактичне прийняття спадщини для вчинення нотаріальної дії - виготовлення відповідних свідоцтв їй необхідно подати до нотаріальної контори оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно, зареєстрований у відповідності до вимог ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На сьогоднішній день порядок отримання свідоцтв правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р., відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, державна реєстрація права власності спадкодавця на спадкове майно не проводилася, а особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв»язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлена можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтв на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мін?юсті 18.12.2012 р. за № 2102/22414, ? органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, вона, як спадкоємець, не може отримати повторні свідоцтва або дублікати правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

З наведеного вище вбачається, що відсутній законодавчо врегульований механізм набуття права власності на спадкове майно за умови відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку - шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому просила:

Визнати за нею- Єрмошиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок № 33 по вулиці Грушевського в місті Яготин Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 529,549 ЦК УРСР, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок № 33 по вулиці Грушевського в місті Яготин Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.