Ухвала

іменем україни

17 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Висоцька В.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 9 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області від

8 січня 2014 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з позивачем. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції вона разом з дочкою була змушена виїхати з

м. Горлівка Донецької області і на теперішній час проживає у м. Києві, а відповідач проживає окремо у м. Горлівка, Донецької області. Також у

м. Горлівка Донецької області залишились проживати її батьки (дідусь та бабуся її дочки) ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому існує потреба періодично відвідувати близьких родичів та виїжджати до міста реєстрації. Так як м. Горлівка Донецької області розташовано в районі проведення антитерористичної операції, що проходить у Донецькій та Луганській областях, на неконтрольованій органами державної влади території, то їй потрібен відповідний дозвіл. Зазначала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з метою отримання необхідних документів для виїзду за кордон. Однак відповідач своєї згоди не надає, та безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку.

Ураховуючи наведене, просила надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за межі України, спеціальної візи та інших документів, що необхідні для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди її батька відповідача ОСОБА_3 та на тимчасовий виїзд дитини до м. Горлівка, Донецької області, без згоди її батька відповідача ОСОБА_3 строком на три роки.

Заочним рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 9 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суди правильно застосували положення ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», на підставі наданих сторонами доказів прийшли до вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач обґрунтовувала вимоги лише наміром у майбутньому на виїзд за кордон та на неконтрольовану державною владою України територію, а діючим законодавством передбачено надання дозволу без згоди та супроводу батька на конкретний виїзд (одноразовий) з визначенням початку й закінчення.

Ухвалені в справі судові рішення відповідають інтересам дитини.

Із матеріалів касаційної скарги, ухвалених судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.С.Висоцька