АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5327/16 Справа № 173/218/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Петрюк Т. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
Категорія 53
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат» про поновлення на роботі та стягнення компенсації за спричинені моральні та фізичні страждання, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат» (далі ПАТ «Дніпровський КПК») про поновлення на роботі та стягнення компенсації за спричинені моральні та фізичні страждання, мотивуючи тим, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Верхньодніпровським військовим комісаріатом Дніпропетровської області 19 березня 1997 року, він є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.
Зазначав, що згідно п.13 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року він має переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, але відповідач в односторонньому порядку звільнив його з роботи.
Вказував, що з підприємства було звільнено його одного, тобто такої необхідності фактично не було, та такі протиправні дії відповідача призвели до загострення його хвороби з наступною госпіталізацією на загальний строк більше ніж на 3.5 міс.
Посилаючись на те, що він працював на ПАТ «Дніпровський КПК» з 01 березня 1982 року, ніяких зауважень за даний період не мав, проте відповідач звільнивши його одноособово без його на те згоди поступив протиправно та спричинив йому моральні та фізичні страждання, а тому просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача визнати нікчемним наказ №344-К від 20 жовтня 2015 року про його звільнення, поновити його на роботі в останній посаді з 20 жовтня 2015 року, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути грошову суму за спричинені моральні та фізичні страждання.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови йому у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 7.165 грн.60 коп. з позивача, посилаючись на те, що суд в цій частині ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов`язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 1982 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у Верхньодніпровський крохмало-паточний комбінат, правонаступником якого є ПАТ «Дніпровський КПК», де працював до звільнення на різних посадах, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.5-9).
Відповідно до наказу №132 від 17 серпня 2015 року по ПАТ «Дніпровський КПК», в зв`язку з реорганізацією в управлінні виробництвом та іншими підставами, було прийнято рішення про проведення змін у штатному розписі та скоротити чисельність штатного розпису працівників технологічних бригад по професії: машиніст котлів на 2 одиниці, машиністи парових турбін на 4 одиниці, машиніст-обхідник з турбінного устаткування на 4 одиниці, вантажник 4 одиниці, начальник цеху 1 одиниці (а.с.65).
Видачі даного наказу передували проведення нарад попереднього обговорення питань скорочення робочих місць в зв`язку з оптимізацією виробництва в ПАТ «Дніпровський КПК», що підтверджується протоколами нарад від 14 липня 2015 року та 03 серпня 2015 року (а.с.63,64).
Згідно з наказом по ПАТ «Дніпровський КПК» № 344-К від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з посади машиніста котлів 1У категорії котлотурбінного цеху ТЕЦ 20 жовтня 2015 року в зв`язку із скороченням штату, згідно п.1 ст.40 КЗпП України по закінченню двомісячного терміну попередження і відмовою від переведення на іншу роботу.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення у зв`язку з тим, що відповідачем були дотримані вимоги ст.43 КЗпП України та надано згоду на звільнення позивача за скороченням штату працівників, позивач був присутнім на даному засіданні. Профспілковим комітетом було направлене звернення до адміністрації комбінату щодо надання позивачу ОСОБА_1 іншої роботи в зв`язку з тривалим стажем роботи та наявності пільг, як учаснику бойових дій.
Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки дані висновки суду не були оскаржені.
Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а саме, стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7.165 грн.60 коп. з відповідача.

Частиною 1 ст.38 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.
Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги; така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні; така особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ч.1,2 ст.56 ЦПК України).

Відповідно до п.3 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду.
Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 85 ЦПК України).
Судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи( ст.ст.84,88 ЦПК України).
Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2015 року між адвокатським об`єднанням «Адвокатське бюро «Кулаков, Біднягін та Партнери», в особі керуючого партнера Біднягіна В.В., та відповідачем по справі ПАТ «Дніпровський КПК» укладено договір №02-02/01 про надання правової (юридичної допомоги), відповідно до умов якого ПАТ «Дніпровський КПК» доручив, а адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання по наданню правової допомоги.
Також сторони погодили, що сума гонорару за договором складає 14.500 грн. щомісячно.
Сторони дійшли згоди, що в обов`язки адвокатського об`єднання по даній справі входить надання клієнту консультації (усні та письмові) та правової оцінки по справі, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка заперечень на позов, представлення інтересів клієнта в суді, підготовка процесуальних документів для захисту інтересів клієнта в суді та інші дії (а.с.27-29).
02 березня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду (а.с.99-100).
Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.2 ст.84 ЦПК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з правою допомогою сторін, на користь ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазнаній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог.
Згідно наданого відповідачем акту приймання-здачі робіт послуг від 18 квітня 2016 року та акту №2 від 29 квітня 2016 року вбачається, що витрати відповідача на надання правової допомоги склали 7.165 грн.60 коп. (т.1 а.с.63)
З платіжного доручення вбачається, що 29 березня 2016 року по договору з надання правової допомоги було здійснено оплату в розмірі 20.000 грн. та 26 квітня 2016 року на суму 20.000 грн. (а.с.111,132).
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч.1,2 ст.88 ЦПК).
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач по справі звільнений від сплати судового збору по справі згідно діючого законодавства, у позові йому відмовлено, а отже він не повинен відшкодовувати відповідачу його витрати.
Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні витрат на правову допомогу відповідає нормам процесуального права, а отже є правильним.
Зважаючи на наведене вище, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, зводяться до особистого тлумачення заявником норм права, а письмових та належних доказів на їх підтвердження до апеляційного суду останнім надано не було.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський крохмале-патоковий комбінат» відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Каратаєва Л.О.