У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

16 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про визнання договору про надання банківських послуг за платіжною карткою №390234 неукладеним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ КБ „Приватбанк про визнання договору неукладеним.

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Місцезнаходження відповідача, ПАТ КБ „Приватбанк м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, тобто за межами територіальної підсудності Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Посилаючись на Закон України „Про захист прав споживача позовну заяву подано за місцем проживання позивача, ОСОБА_1

Однак доводи позивача про те, що спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, адже останній просить вирішити спір саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України.

Так, згідно преамбули Закон України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського рахунку та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані главою 72 „Банківський рахунок Цивільного кодексу України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають між сторонами у звязку з укладенням договору банківського рахунку, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак, Закон України «Про захист прав споживачів» може застосовуватися лише, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом.

За таких обставин, посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» є помилковим, а тому його положення не можуть бути застосовані для визначення підсудності пред'явленої позовної заяви.

Відповідно до ст. 115 та п. 4. ч. 3 ст. ст. 121 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивачу необхідно звертатись з даним позовом до суду за місцезнаходженням відповідача.

Керуючись ст.ст. 109, 115 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про визнання договору про надання банківських послуг за платіжною карткою №390234 неукладеним - повернути позивачу для звернення до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.І. Рибалко