Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

31 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки при звільненні.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона працювала у відповідача на посаді секретаря, а потім на посаді інспектора відділу кадрів за суміщенням посад, а наказом від 27 жовтня 2015 року №54-К була звільнена з займаної посади за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Однак, в день її звільнення відповідачем не було проведено повну виплату заробітної плати у сумі 5 489 грн. 75 коп., а виплата була здійснена 06.11.2015 року.

Крім того, з акту планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укртранснафтопродукт» за період з 01.01.2013 року по 31.01.2016 року вбачається, що відповідачем проіндексовано заробітну плату позивача не в повному обсязі, у зв'язку з чим остання недоотримала дохід у сумі 180 грн. 62 коп. Дану суму позивачка отримала 30.06.2016 року у розмірі 145 грн. 39 коп. та 08.09.2016 року у розмірі 35 грн. 23 коп.

Час затримки виплати заробітної плати становить з 03.11.2015 року по 07.09.2016 року.

Посилаючись на те, що відповідач порушив норми трудового законодавства, позивач просила стягнути на свою користь з ДП «Укртранснафтопродукт» середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 58 151 грн. 13 коп.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заочний розгляд справи відбувається за відсутності представника відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи.

Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач з 23 вересня 2014 року працювала на Державному підприємстві «Укртранснафтопродукт» на посаді секретаря (наказ від 23.09.2014 року № 11-К) та на посаді інспектора відділу кадрів за суміщенням посад (наказ від 23.09.2014 року № 10-К) ( а.с. 7-8).

Згідно наказу від 27 жовтня 2015 року № 54-К ОСОБА_1 звільнена з посади референта та інспектора кадрів за суміщенням ДП «Укртранснафтопродукт» згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України ( а.с. 9).

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.

У силу ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як зазначила позивачка у судовому засіданні, в день її звільнення відповідачем не було проведено повну виплату заробітної плати у сумі 5 489 грн. 75 коп., а виплата була здійснена 06.11.2015 року.

З акту планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Укртранснафтопродукт» за період з 01.01.2013 року по 31.01.2016 року вбачається, що відповідачем проіндексовано заробітну плату позивача не в повному обсязі, у зв'язку з чим остання недоотримала дохід у сумі 180 грн. 62 коп. ( а.с. 11-20). Дану суму позивачка отримала 30.06.2016 року у розмірі 145 грн. 39 коп. та 08.09.2016 року у розмірі 35 грн. 23 коп.

При обчисленні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

При цьому, суд виходить із нарахованої заробітної плати за вересень-жовтень 2015 року, а затримка розрахунку складає 213 днів за період з 03.11.2015 року по 07.09.2016 року.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 5 187 грн. 12 коп../ 19 робочих днів = 273 грн. 01 коп. (середньоденна заробітна плата) х 213 днів (час вимушено прогулу) = 58 151 грн. 13 коп.

Враховуючи те, що фактичний розрахунок по заробітній платі перед позивачами було проведено 08 вересня 2016 року, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 58 151 грн. 13 коп., а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд визначає зазначену суму без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 581, 51 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. 47, 116,117 КЗпП України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 223, 224, 228, 233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) середню заробітною плату за час затримки при звільненні у розмірі 58 151 грн. 13 коп. (п'ятдесят вісім тисяч сто п'ятдесят одна гривня тринадцять копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» в дохід держави судовий збір у розмірі 581 грн. 51 коп. (п'ятсот вісімдесят одну гривню п'ятдесят одну копійку)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М. О. Шаховніна