Справа № 464/486/11 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/5974/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

позивача - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6,

відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, Житлово-будівельного кооперативу № 172, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_5 і Львівська міська рада, про визнання права власності на квартиру, визнання незаконними рішення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу № 172;

за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Житлово-будівельний кооператив № 172, про визнання договору недійсним і витребування майна;

за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: Житлово-будівельний кооператив № 172, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання добросовісним набувачем майна, зобовязання виконати договір, визнання такими, що втратили право користування житлом, виселення, зняття з реєстраційного обліку, вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року та заявою ОСОБА_4 про відмову від позову,

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО») про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначав, що його батько ОСОБА_11 був членом житлово-будівельного кооперативу №172 (далі - ЖБК). 23 вересня 1985 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_11 на паєнагромадження у ЖБК № 172 у розмірі 3 290 крб. на квартиру АДРЕСА_1 (в подальшому „спірна квартира). 25 березня 1986 року на його, позивача, імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 паєнагромадження у ЖБК №172.

Посилаючись на те, що жодного документа про право власності на спірну квартиру не видавалося, протягом 21 року після смерті батька інші спадкоємці із вимогами щодо спадкового майна не зверталися, оскільки інших спадкоємців немає, в силу обєктивних причин ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не може видати йому свідоцтво про право власності, позивач просив зобовязати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» здійснити реєстрацію за ним права власності на спірну квартиру та видати реєстраційне посвідчення (т.1, а.с. 2).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 липня 2007 року зобовязано Львівське обласне комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 16-17).

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13 серпня 2007 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 липня 2007 року за заявою ОСОБА_8 було переглянуто на підставі ст.361 ЦПК України та скасовано (т.1, а.с. 36).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 лютого 2008 року у позові ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено (т.1, а.с. 101-102).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2008 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 лютого 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с. 164-165).

У липні 2008 року третя особа ОСОБА_5 звернулася до суду із самостійними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», у якому з урахуванням уточнень до позову, просила: зобов'язати ОСОБА_4 виконати умови п. 11 укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 серпня 2007 року, а саме: звільнити спірну квартиру від речей домашньої обстановки та вжитку, зняти із реєстрації усіх зареєстрованих у ній осіб; визнати ОСОБА_8 і ОСОБА_7 такими, що втратили право користування спірним житлом, виселити їх із квартири та зняти із реєстрації за указаною адресою; визнати її добросовісним набувачем спірної квартири та вселити до житла. Також просила відшкодувати їй вартість витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Позов обгрунтовано тим, що договір оформлений нотаріально, зареєстровано право власності, вона є добросовісним набувачем (т.1, а.с. 196-198).

У березні 2010 року ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про: визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 02 серпня 2007 року, витребування квартири із незаконного володіння.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_8 зазначав, що після смерті його брата ОСОБА_11 спадщина відкрилася лише на паєнагромадження, були видані свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частки паєнагромадження на імя сина ОСОБА_11 ОСОБА_4 та матері ОСОБА_12 Матір ОСОБА_4 у звязку із неповноліттям останнього отримала вартість 1/2 частки паєнагромадження. Членом ЖБК стала ОСОБА_12 Із 21 лютого 1992 року він, ОСОБА_8, є членом ЖБК, повністю вніс пайовий внесок за квартиру та є її власником, зареєстрований та проживає у квартирі, сплачує відповідні платежі за комунальні послуги.

Рішення суду, на підставі якого ОСОБА_4 продав спірну квартиру ОСОБА_5, скасовано. ОСОБА_5 перед оформленням договору відчуження квартиру не оглядала, жодного разу в квартиру не приходила, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на те, що договір відчуження квартири порушує його права та інтереси, квартира вибула із його володіння поза його волею, ОСОБА_8 просив задовольнити позов (т.2, а.с. 2-6).

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_7 і Житлово-будівельного кооперативу № 172 про визнання протиправними та нечинними рішення загальних зборів ЖБК №172 від 27 грудня 1985 року (протокол № 6) про прийняття до членів кооперативу його бабусі ОСОБА_12 та рішення від 21 лютого 1992 року (протокол № 16) про прийняття у члени кооперативу ОСОБА_8 Зазначав, що ОСОБА_12 не проживала у м. Львові, не перебувала на обліку осіб, які мають намір вступити до житлово-будівельного кооперативу, рішення було прийнято до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11, що свідчить про незаконність набуття ОСОБА_12 членства у кооперативі та, як наслідок, неправомірність передачі нею паю ОСОБА_8 (т.3, а.с. 2-3).

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13 травня 2011 року заявлені позовні вимоги обєднані в одне провадження (т.3, а.с. 15).

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року у задоволенні вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено. Позов ОСОБА_8 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 02 серпня 2007 року.

У задоволенні вимоги про витребування квартири із незаконного володіння відмовлено (т.4, а.с. 253-261).

Оскаржуване рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року оскаржила ОСОБА_2, яка не брала участь у справі..

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанцій невірно встановлено коло фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору, а саме чи є особа, що звертається до суду належним позивачем, тому що як випливає з повідомлень ЖБК №172 та Львівської міської ради (Третіх осіб у справі), ОСОБА_8, окрім того, що підробив та використав підроблені документи, що лягли в основу рішень, ніколи не сплачував пайових внесків та взагалі не являється членом ЖБК, а тому у нього і не виникало право на звернення до суду Також, вважає, що судом першої інстанції поза увагою була залишена позиція Львівської міської ради, яка в своїх поясненнях та листах неодноразово підкреслювала, що жодних рішень щодо ОСОБА_8 ніколи не приймалося, а від так останній не являється членом ЖБК. Зазначає, що у справі містяться пояснення Львівської міської ради, де чітко зазначено, що ОСОБА_8 не є членом ЖБК №172, оскільки ні виписка, ні рішення загальних зборів ЖБК на затвердження у виконавчий комітет Львівської міської ради не поступало та в результаті не затверджувалося, а тому ОСОБА_8Г не є членом ЖБК №172. Відповідно до відповіді Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №2501в-33-97 від 17 жовтня 2013 року - Рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу №172 (вул. Хоткевича, 56) про вступ до членів ЖБК №172 ОСОБА_8 для затвердження не поступало. Відповідно до п. 5 відповіді ЛМР - Рішення виконкому про затвердження рішення загальних зборів від 21 лютого 1992 року про прийняття гр. ОСОБА_8 в члени ЖБК №172 не приймалося. Відтак, вважає, що наведене свідчить про те, що ОСОБА_8 ніколи не був членом ЖБК №172. У відповідності до статті 137 Житлового Кодексу Української РСР, - Громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово- будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово-будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом до кооперативу, а тому вважає, що ОСОБА_13 не є особою, права якого порушені, оскільки, в нього немає прав на квартиру ані як члена ЖБК, ані за будь - якими іншими правами, оскільки такі права ним не доведені, а навпаки рішення було прийнято на підставі підробленої виписки від 21 лютого 1992 року. Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 подав заяву про відмову від позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, обговоривши заяву позивача ОСОБА_4 про відмову від позову, колегія суддів вважає, що така заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 306 ЦПК України передбачено, що позивач в апеляційному суді має право відмовитися від позову, незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Пункт 3 ч.1 ст. 205 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Встановлено, що 16 грудня 2016 року позивач ОСОБА_4 подав до Апеляційного суду Львівської області заяву про відмову від позову в якій просив скасувати усі судові рішення прийняті за результатом розгляду цивільної справи №2-486/11, та постановити ухвалу якою закрити провадження у вказаній справі.

Колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_4 про відмову від позову слід задовольнити частково, а саме: прийняти його відмову від позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_5, Житлово-будівельний кооператив № 172, Львівська міська рада про визнання права власності на квартиру та зобовязання реєстрації такого права та від позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8, Житлово-будівельного кооперативу № 172 про визнання протиправним та не чинним рішення загальних зборів на стадії апеляційного провадження, оскільки таке право позивача передбачене ст. 306 ЦПК України та розяснити йому наслідки закриття провадження у справі внаслідок відмови від позову, передбачені ст. 206 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 слід скасувати та закрити провадження у справі в частині вищезгаданих вимог ОСОБА_4 з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись п.3 ч.1 ст.205, ст.ст.304, 306, п.4 ч.1 ст.307, ч.1 ст.310, ст..ст.313,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_4 про відмову від позову задовольнити частково.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_5, Житлово-будівельний кооператив № 172, Львівська міська рада про визнання права власності на квартиру та зобовязання реєстрації такого права та від позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8, Житлово-будівельного кооперативу № 172 про визнання протиправним та не чинним рішення загальних зборів.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_5, Житлово-будівельний кооператив № 172, Львівська міська рада про визнання права власності на квартиру та зобовязання реєстрації такого права та позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8, Житлово-будівельного кооперативу № 172 про визнання протиправним та не чинним рішення загальних зборів скасувати та закрити провадження у справі в частині вищезгаданих вимог ОСОБА_4.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_14