Справа № 2/243/3938/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Слов′янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

При секретарі Останькович А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював на ВАТ Содовий завод м. Словянська з 01 серпня 1980 року по 23 березня 1998 року, рішенням Словянського міського суду Донецької області від 14.08.1998 року стягнуто з ВАТ Содовий завод на його заборгованість по заробітній платі у розмірі 615 грн. 64 коп., рішенням Словянського міськрайонного суду від 09.08.2016 року стягнуто на його користь індексацію заробітної плати за період затримки виконання рішення суду з 01.12.1997 року по 01.05.2016 року у сумі 15496 грн. 71 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 30304 грн. 92 коп. Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до листа №11-05-00801 від 24.01.2013 року ОСОБА_2 Державного майна України, ВАТ Содовий завод на 100% було державним підприємством. У звязку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача на свою користь індексацію з заробітної плати за період затримки виконання рішення Словянського міського суду від 01 грудня 1997 року по 01 травня 2016 року у сумі 15496 грн. 71 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 державного майна України не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював на ВАТ Содовий завод м. Словянська з 01 серпня 1980 року по 23 березня 1998 року. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 09.08.2016 року стягнуто на його користь індексацію заробітної плати за період затримки виконання рішення суду з 01.12.1997 року по 01.05.2016 року у сумі 15 496 грн. 71 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 30304 грн. 92 коп. (а.с.6-7).

Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року товариство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.

Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.

Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність.

Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.

Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України Про акціонерні товариства встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ Содовий завод та ОСОБА_2 державного майна України, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, 176 ЦК України, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ Содовий завод та ОСОБА_2 державного майна України не розповсюджуються.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки фонд державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ Содовий завод, оскільки не є правонаступником ВАТ Содовий завод.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 111, 152, 176, 619, 625 ЦК України, ст. 77 ГК України, Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного майна України про стягнення індексації заробітної плати відмовити, у звязку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3