АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4445/16-ц 22-ц/774/1880/К/16
Справа № 212/4445/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1880/К/16 Колочко О.В.
Категорія - 26 (III) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

судді: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

за участі секретаря: Гладиш К.І.,

за участі: представника відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" - Черевика Олександра Миколайовича,

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПрАТ «ЦГЗК») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 275000 грн. у зв'язку із смертю матері на виробництві.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_4 суму грошових коштів в розмірі 90000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері на виробництві, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ЦГЗК», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не враховано, що, відповідно до Актів розслідування нещасного випадку, форми Н-1 від 18.08.2015 року та форми Н-5 від 17.08.2015 року, які є дійсними, встановлено, що нещасний випадок на виробництві стався за вини самої постраждалої, матері позивача - ОСОБА_7, яка виразилась в особистій необережності та незабезпеченні особистої безпеки, що призвело до порушення нею норм законодавства з охорони праці.

Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано та судом не досліджено жодного доказу порушення підприємством норм охорони праці, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, матір'ю позивача ОСОБА_4 є - ОСОБА_7 (а.с.7), яка з 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала машиністом конвеєру 4 розряду дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Як вбачається з Акту № 5 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 18.08.2015 року, форми Н-1 та Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 18.08.2015 року, форми Н-5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю позивача - ОСОБА_7, при виконанні трудових обов'язків машиніста конвеєра дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування підприємства відповідача, стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого вона була смертельно травмована. Причиною смерті є сумісна тупа травма голови, тулубу та кінцівок з численними переломами кісток скелету, забоєм внутрішніх органів, яка ускладнилась шоком (а.с.9-15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що відповідно до ст. 1168 ЦК України, позивач має на передбачене ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України право для відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю матері внаслідок ушкодження здоров'я на підприємстві відповідача - травми, яке призвело до смерті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

У зазначеній нормі поняття «діти» вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, для розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_7, на ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» була створена спеціальна комісія, за результатами розслідування якої були встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок, обслідуване робоче місце, допитані свідки та було встановлено коло осіб, котрі порушили норми з охорони праці, що й призвело до виникнення нещасного випадку, а саме: машиніста конвеєра ОСОБА_7, яка не відмовилась від виконання наряду, виданого з порушенням встановленого порядку, на очищення просипу немеханізованим способом без розбирання схеми електроприводу конвеєра та отримання жетон-бірки, що погрожувало її життю, а також старшого майстра виробничої дільниці ОСОБА_8, який не здійснив контроль за станом охорони праці на робочих місцях та безпечним веденням робіт підпорядкованим персоналом, дотримання підлеглим персоналом нормативно-правових актів з охорони праці (а.с.9-15).

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позов не підлягає задоволенню, так як нещасний випадок на виробництві стався за вини самої постраждалої, яка виразилась в особистій необережності та незабезпеченні особистої безпеки, що призвело до порушення нею норм законодавства з охорони праці, оскільки зазначеним актом встановлена вина і старшого майстра виробничої дільниці ОСОБА_8, який не здійснив контроль за станом охорони праці на робочих місцях та безпечним веденням робіт підпорядкованим персоналом, дотримання підлеглим персоналом нормативно-правових актів з охорони праці, тобто встановлена вині підприємства у настанні нещасного випадку.

На думку колегії, винні дії померлої ОСОБА_7, що сприяли виникненню нещасного випадку не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно визначився із ступенем вини відповідача у настанні нещасного випадку на виробництві, яке потягло за собою смерть матері позивача і висновки суду не спростовуються доводами апеляційної скарги відповідача.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПрАТ «ЦГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - синові померлої.

Сам факт загибелі матері беззаперечно свідчить про те, що її син - позивач по справі, відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру і висновки суду з цього приводу є правильними та колегія суддів з ними погоджується.

Доводи апеляційної скарги відповідача, про відсутність доказів порушення підприємством норм охорони праці, у зв'язку з чим, як вважає відповідач, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу, спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманої матір'ю позивача виробничої травми, яка потягла за собою смерть і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, наявність вини самої ОСОБА_7 в настанні нещасного випадку, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача з 90000 грн. до 60000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2016 року змінити в частині розміру стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 90000 грн. до 60000 (шістдесяти тисяч ) грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: