АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Бреславського О.Г., Чупікової В.В.

секретар Іванюк Д.П.

за участю: апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Відділ реєстрації актів цивільного стану Путильської районної державної адміністрації Чернівецької області, Служба у справах дітей Путильської районної державної адміністрації Чернівецької області про оспорювання батьківства за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 9 червня 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Відділ реєстрації актів цивільного стану Путильської Р Чернівецької області, Служба у справах дітей Путильської районної державної адміністрації Чернівецької області про оспорювання батьківства.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

Під час шлюбу з відповідачем у них народилися троє дітей: ОСОБА_3, 29.11.1995р.н., ОСОБА_4, 14.031999р.н., ОСОБА_3, 30.01.2009р.н., однак ОСОБА_1 зазначав, що він не може бути їхнім біологічним батьком, оскільки на час зачаття дітей перебував на заробітках за межами Путильського району.

Позивач просив виключити відомості про батьківство з наступних актових записів про народження: актового запису № 84 від 27.12.1995р. про народження ОСОБА_3, актового запису № 27 від 27.04.1999р. про народження ОСОБА_4, актового запису № 12 від 09.02.2009р. про народження ОСОБА_3 та стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, понесених позивачем за проведення судово-медичної

22-ц/794/993/ 2016р. Головуючий у 1 інстанції Маковійчук Л.Р.

Категорія 51 доповідач Перепелюк І.Б.

молекулярно- генетичної ДНК експертизи.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 9 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що він не погоджується із висновком експертизи, він не є біологічним батьком дітей, оскільки на час зачаття дітей перебував за межами Путильського району, та вважає за необхідне призначити по справі повторну ДНК експертизу. Зазначає, що справа була розглянута у відсутності представників відділу реєстрації актів цивільного стану та служби у справах дітей Путильської районної державної адміністрації Чернівецької області, які є третіми особами по справі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що з 28.08.1993р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія І-МИ № 458848.

Під час шлюбу в них народилися діти: ОСОБА_3, 29.11.1995р., про що зроблено запис № 84 та підтверджується копією свідоцтва про народження Серія І-МИ №002170 від 27.12.1995р., ОСОБА_4, 14.03.1999р.н., про що зроблено запис № 27 та підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-МИ №074941 від 28.04.1999р., ОСОБА_3, 30.01.2009р.н., про що зроблено актовий запис № 12 та підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-МИ №086451 від 09.02.2009р.

В актових записах та у свідоцтвах про народження дітей матірю дітей записана ОСОБА_2, а батьком дітей - ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2015р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей. ОСОБА_1 подав зустрічний позов про оспорювання батьківства.

Звертаючись до суду з позовом про оспорювання батьківства, ОСОБА_1 обґрунтовував це тим, що він не може бути біологічним батьком дітей, оскільки на час їхнього зачаття перебував на заробітках за межами Путильського району, у звязку з чим ним було заявлено клопотання про проведення судово-медичної молекулярно- генетичної ДНК експертизи.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 лютого 2015 року в справі №6-20цс15, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Враховуючи, що ОСОБА_3 29.11.1995р. та ОСОБА_4 14.03.1999р.н. народилися до 1 січня 2004 року, питання про встановлення батьківства щодо цих дітей слід вирішувати керуючись положеннями КпШС України.

Відповідно до ст.52 КпШС України, походження дитини від батьків, які перебувають між собою у шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Статтею 54 КпШС передбачено, що батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з батьків.

Відповідно до положень ст.56 КпШС України, особа, яка записана як батько або як мати дитини, має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис. Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір»ю дитини, не має право оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини.

Під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначив, що він знав, що записаний в документах батьком дітей та не заперечував цього. А коли дружина звернулася до нього з позовом про стягнення аліментів, вирішив оспорювати свої батьківство.

Положеннями ст.189 КпШС України передбачено, що реєстрація встановлення батьківства провадиться на підставі спільної заяви батьків або судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_3 30.01.2009р.н. народився під час дії СК України, при розгляді справи слід керуватися і нормами СК України.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Як роз'яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Згідно висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 101 вбачається, що ОСОБА_1 може являтися біологічним батьком дітей ОСОБА_3, 29.11.1995р.н., ОСОБА_4, 14.03.1999р.н., ОСОБА_3, 30.01.2009р.н. з ймовірністю 99,99999% . Такий висновок, на думку експерта, свідчить про те, що біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно дітей є практично доведеним.

Аналізуючи всі докази по справі, встановлено, що діти, відносно яких позивач оспорює своє батьківство народилися в зареєстрованому між сторонами шлюбі. В актових записах про народження дітей та у свідоцтвах про їх народження матірю дітей записана ОСОБА_2, а батьком дітей - ОСОБА_1. Сторони проживали однією сім»єю, як зазначено в позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з моменту реєстрації шлюбу до 21 травня 2015р. Шлюб між сторонами не розірваний.

Наявність кровного споріднення між ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 підтверджується висновком експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 101, з якого вбачається, що ОСОБА_1 може являтися біологічним батьком дітей ОСОБА_3, 29.11.1995р.н., ОСОБА_4, 14.03.1999р.н., ОСОБА_3, 30.01.2009р.н. з ймовірністю 99,99999%.

Враховуючи всі обставини справи, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Доводи апелянта про те, що він не є біологічним батьком дітей, оскільки на час зачаття вищезазначених дітей він перебував на заробітках за межами Путильського району є безпідставними і жодними доказами не підтверджені.

Враховуючи всі обставини справи, апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 9 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно :