Справа № 523/3833/16-ц
Провадження №2/523/2313/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.

при секретарі - Щербан О.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої прибудови до квартири АДРЕСА_1 та приведення квартири у попередній стан,власними силами та за свій рахунок, посилаючись на те, що будівництво було здійснено з порушенням вимог законодавства, а саме без отримання дозволу ДАБК на проведення будівельних робіт, без затвердженої проектної документації, на земельній ділянці, яка для цієї мети не відводилася та відповідачу у користування чи у власність не надавалась, тобто відповідач, здійснивши самочинне будівництво прибудови, порушив права ОМР як власника земельної ділянки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник, повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання, до зали судових засідань не зявились, адвокат відповідача ОСОБА_2 вдруге звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи у звязку сімейними обставинами ОСОБА_1, яку суд вважає необґрунтованою, оскільки не надано доказів перебування ОСОБА_1 на час проведення судового засідання в іншому місті, крім того, у відповідача є представник, який не пояснив причин своєї неявки в судове засідання, тому неявка відповідача визнана неповажною.

Раніше в своїх запереченнях, які надішли до суду 15.09.2016 р., представник ОСОБА_1просив відмовити позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень ОСОБА_2 посилався напрактику здійснення людьми самочинного будівництва, які тільки після реконструкції виготовляють відповідні документи. Також він зазачив, що веранда зведена без жодних порушень будівельних норм та стандартів професійними будівельниками, але відповідач не встигла належним чином оформити реконструкцію, і впроцесі розгляду справи позивач направила до Центру надання адміністративних послуг населенню ОМР Декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Також представник посилався на те, що сімя відповідача складається з 4 дорослих осіб:ОСОБА_1, її колишнього чоловіка ОСОБА_3, сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5, яка є інвалідом ІІ гр.. Крім того, в запереченнях зазначено, що 03.10.2014р. ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП, але вимог щодо усунення порушення не виконала

Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у ході судового розгляду, відповідач є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 (а.с.2).

03.10.2014 р. уповноваженими особами дільниці №1 КП «ЖКС «Пересипський» було виявлено самовільно збудовану веранду без дозвільної документації, про що було складено акт про встановлення факту самочинного будівництва та план-схема самочинного будівництва (а.с. 9,13), у звязку з чим відповідачу був внесений відповідний припис №18 про усунення порушень законодавства (а.с.12) та складено протокол №18 від 03.10.2014 р. про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП (а.с.10).

27.10.2014 р. у звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 припису КП «ЖКС «Пересипський» розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №493р відповідача було зобовязано в десятиденний термін обєкт самочинного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 привести до первісного стану, згідно до технічної документації, звільнивши земельну ділянку, належну до прибудинкової території вказаного житлового будинку (а.с.7).

Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (реконструкція) обєкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Частина 1 ст.12 Закону України, передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в т.ч. розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 126 ЗК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами.

Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р. за №2780-12, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні: розробка містобудівної документації, проектів конкретних обєктів згідно вихідним даним на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови. Пунктом 4 ч.2 ст.17 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р. за №2780-12, містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування території.

Стаття 22 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р. за №2780-12, визначає, що забудова земельних ділянок, що надається для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво обєктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про планування і забудову території» будівництво обєктів містобудування здійснюється згідно з діючим законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними та місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацію. Фізичні особи, які мають намір здійснити будівництво обєктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобовязані отримати від виконавчих органів відповідних рад чи їх виконавчих органів у разі делегування їм таких повноважень, дозвіл на будівництво обєкту містобудування (ст.24 вказаного закону).

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями норм і правил (відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України).

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України відповідача слід зобовязати за власний рахунок провести демонтаж самочинно збудованого балкону, оскільки будівництво було здійснено без дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації, а у добровільному порядку привести обєкт до попереднього стану відповідач не бажає.

Таким чином, будівництво веранди слід визнати самочинним, оскільки роботи по ]]спорудженню здійсненні без належного дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації.

За фактом самочинного будівництва відносно відповідача ОСОБА_1 ще 03.10.2014 р.був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП, але внесений припис про усунення порушень закону у добровільному порядку вона не виконала.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.22 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року розяснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідачем ОСОБА_1 до суду не надано доказів для спростування доводів позивача, а також суд звертає увагу на те, що відповідачем під час складання припису та протоколу про адміністративне правопорушення, не надавала жодних документів на спростування факту, що веранда площею 15,9кв.м. є самочинним будівництвом.

Отже, судом встановлено, що усі заходи щодо реагування та притягнення до адміністративної відповідальності використано, будівництво було здійснено без дозволу на проведення будівельних робіт та без затвердженої проектно-технічної документації, на земельній ділянці, яка для цієї мети не виділялася, у добровільному порядку привести обєкт до попереднього стану відповідач не бажає, тому відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України її слід зобовязати власними силами і за рахунок власних коштів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести у попередній стан квартиру за адресою: АДРЕСА_4, відповідно до технічної документації.

Оскільки відповідач є інвалідом другої групи безстроково, тому відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір" вона звільняється від стягнення судового збору.

Керуючись ст.376 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Одеської міської ради задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1), власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинної прибудови до квартири АДРЕСА_1 та приведення квартири у попередній стан.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а для відповідача з дня отримання копії.

Суддя: