АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8080/16 Справа № 175/1857/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підгородненської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Підгородненської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 65д по вул. Широкій в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, з господарськими будівлями та спорудами.

У обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що він є спадкоємцем першої черги, незважаючи на те, що його право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті батька, ніхто не оспорює, він не в змозі отримати в приватній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку з неможливістю надання ним правовстановлюючого документу на житловий будинок, який би був зареєстрований у встановленому законом порядку на імя померлого. Тому, він звернулася до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 65д по вул. Широкій в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м., допоміжною площею 33,4 кв.м., до складу якого входять: 1 - коридор площею 9,1 кв.м., 2 - передпокій площею 11,5 кв.м, 3 - житлова площею 15,3 кв.м, 4 - житлова площею 8,1 кв.м, 5 - кухня площею 8,1 кв.м, 6 кладова площею 4,7 кв.м., а також господарських будівель та споруд: літ. «Б» сарай-гараж площею 48,4 кв.м., літ. «б» прибудова до сарай гаражу площею 21,9 кв.м, літ. «п/д» погріб площею 17,1 кв.м, літ. «В» вбиральня площею 1 кв.м, № 1-6 споруди, який належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.10.1975 року (Підгородненська селищна рада) видане на підставі рішення виконкому від 08.10.1975 року № 99, зареєстровано в БТІ за № 4494-28 від 17.10.1975 року, після померлого 26 вересня 2015 року, ОСОБА_6.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_6, про що 09 жовтня 2015 року зроблено актовий запис № 235 та виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 640242. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 65д по вул. Широкій в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк, на підставі ст. ст.1269, 1270 ЦК України, звернувся до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, приватним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернути до суду.

Згідно ст. ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1221 ЦК України.

Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька - ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно архівних даних Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року вбачається, що право власності на нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Широка, буд. № 65д зареєстроване на імя ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 17.10.1975 року (Підгородненська селищна рада) виданого на підставі рішення виконкому від 08.10.1975 року № 99, зареєстрованого в БТІ за № 4494-28 від 17.10.1975 року. Опис майна: житловий будинок А загальна площею 56,8 кв.м, житлова площа 23,4 кв.м, матеріал стін цегла, Б сарай та гараж, В вбиральня, № 1-3 споруди.

Суд першої інстанції виходив з тих підстав, що у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Суд першої інстанції вважав, що зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 26 вересня 2015 року ОСОБА_6 належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у зв'язку з чим, позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, у судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Перед судом першої інстанції інших вимог, ніж ті що заявлені позивачем не заявлялось. А саме, позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 65д по вул. Широкій в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, з господарськими будівлями та спорудами.

Суд першої інстанції визнав за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 26 вересня 2015 року на житловий будинок № 65д по вул. Широкій в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Рішення суду має бути законним та обґрунтованим, а також чітким та виконуваним, однак, у порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд першої інстанції зазначених положень закону до уваги не взяв, не визначився з характером спірних відносин, не було перевірено коло осіб, заінтересованих у вирішенні даної справи, не встановив фактичні обставини у справі і які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, та ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо залучення до участі у справі інших осіб та вважає, що не залучення їх під час розгляду справи у суді першої інстанції є перешкодою до ухвалення апеляційною інстанцією рішення. Саме матеріалами справи підтверджено наявність інших осіб, які є зареєстрованими та фактично проживають у спірному житлі та які можуть виступати у даній справі в якості сторін у справі. Крім того, колегія зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог позивача, викладених у прохальній частині позовної заяви, хоча судом першої інстанції не було встановлено факт набуття у власність спірного майна саме батьком позивача - ОСОБА_6, а відтак не спростовано право ОСОБА_2 на заявлення своїх вимог щодо спадкового майна, яке відкрилось після смерті матері ОСОБА_5.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги по суті заявленого позову, суд першої інстанції фактично вирішив питання щодо прав інших осіб, однак, без залучення їх до розгляду справи.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Підгородненської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді В.С.Городнича

ОСОБА_7