АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/842/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

апелянта - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах та збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайранного суду від 20 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) заборгованість по сплаті аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 3698, 77 гривень.

Змінено розмір аліментів, визначений за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 1087, 20 гривень.

З дня набрання чинності рішення суду виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Терно- пільської області від 23 лютого 2012 року - відкликано.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі 750 грн. на неповнолітнього сина та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у збільшенні розміру аліментів посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог посилається на те, що суд порушив принцип змагальності та надав перевагу доказам іншої сторони. Зазначив, що ним були надані докази про його матеріальний стан, який не дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки він не працює та має на утриманні інші неповнолітні дити та дружину, яка перебуває в у відпустці по догляду за дитиною..

Апелянт в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на доводи, викладені у ній.

Представник позивачки заперечила апеляційну скаргу, рішення вважає законним .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.05.2016 року в частині стягнення заборгованості по аліментах з ОСОБА_1 не оскаржується.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення чуду лише в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд обґрунтовано виходив з наявності правових підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

З даними висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія апеляційної інстанції, оскільки вони достатньо мотивовані, підтверджені доказами наявними в матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У випадках, передбачених ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Для визначення підстав для збільшення розміру аліментів необхідно встановлювати юридично важливі обставини, визначені ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну, погіршення або поліпшення матеріального або сімейного стану платника та одержувача аліментів, а також їх здоров'я.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2012 року з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 стягнено аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи із 16 січня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки від 10 лютого 2016 року №252, виданої ДП "Фаворит " м.Тернополя позивачка разом із неповнолітнім сином ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

З довідки №58 від 05 лютого 2016 року, виданої директором Тернопільської загальноосвітньої школи № 16 ім.В.Левицького - ОСОБА_4 навчається у 1-В класі вказаного навчального закладу,

Судом встановлено, що відповідач від іншого шлюбу має на утриманні сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 (актовий запис про народження № 733 від 02 квітня 2014 року виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції).

Згідно із довідками, виданими Комунальною установою Тернопільської міської ради "Тернопільський обласний методичний центр народної творчості : № 19 від 11 листопада 2015 року - загальна суму доходу позивачки за період з травня по жовтень 2015 року становила 7899,72 гривні; № 4 від 12 лютого 2016 року загальна сума доходу позивачки за період з лютого по липень 2012 року становила 9557,47 гривень ; № 5 від 12 лютого 2016 року загальна сума доходу позивачки за період з серпня 2015 року по січень 2016 року становила 8086 гривень .

Отже, позивачка на даний час отримує щомісячно менший дохід ніж отримувала раніше.

Таким чином, суд першої інстанції вірно визначив, що матеріальний стан позивачки погіршився, дохід став меншим, потреби дитини стали більшими, оскільки дитина пішла в школу, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.

Доводи апелянта, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки він не працює та має на утриманні інші неповнолітні діти та дружину не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є працездатною особою, має нормальний стан здоровя, а визначений судом розмір аліментів відповідає положенням ст.184 Сімейного кодексу України і не ставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище .

Як вбачається з наданих позивачкою доказів, з часу, який пройшов після ухвалення рішення про стягнення аліментів, істотно змінився її матеріальний стан та зросли потреби дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про можливість залишення ухваленого по справі рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6