Справа 688/3464/16-ц
№ 4-с/688/15/16
Ухвала

іменем України

03 листопада 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.,

при секретарі Кулеші Л.М.,

з участю заявника, її представника адвоката ОСОБА_1,

представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3А звернулась до суду з вказаною скаргою, в якій просить визнати неправомірними та скасувати постанову заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15 вересня 2016 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2015 року №46940009 та зобовязання відновити виконавче провадження, постанову від 15 вересня 2016 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення виконавчого провадження, постанову від 16 березня 2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, та постанову від 18 березня 2015 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про накладення арешту на все її майно і оголошення його відчуження в звязку з стягненням виконавчого збору. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 27.06.2013 року в рахунок погашення боргу в сумі 13 015 728,22 грн. за договором про надання траншу, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_4 звернуто стягнення на частину предмета іпотеки нежилі приміщення площею 764,6 кв.м. по вул. Героїв Небесної Сотні, 48-А/1, в м. Шепетівка Хмельницької області, що були придбані нею у ОСОБА_4 і відповідно належали їй на праві власності. Предмет іпотеки підлягав реалізації із застосуванням процедури продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 2 358 870 грн. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 від 16.03.2015 року постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір в сумі 1301572,82 грн., так як боржником виконавчий лист не було виконано в наданий строк. Вказує, що вона жодним чином не мала можливості виконати вказане судове рішення, оскільки не є боржником перед ПАТ «Альфа Банк», а здійснити реалізацію предмета іпотеки з врахуванням приписів Законів України «Про виконавче провадження» №606-ХІV та «Про іпотеку» мав виключно державний виконавець. Вона, будучи поручителем за вищевказаним кредитним договором, несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу, тому стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 10 % від заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «АльфаБакн» не відповідає приписам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV та правовій природі спірних правовідносин.

В судовому засіданні заявник та її представник скаргу підтримали, підтвердили викладені у ній обставини на обґрунтування скасування оскаржуваних постанов.

Представник Департаменту ДВС заперечив задоволенню скарги, пояснив, що не було підстав для не стягнення виконавчого збору, передбачених чинною на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду від 27.06.2013 року з проведення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах мав здійснювати державний виконавець. Вимоги скарги в частині визнання неправомірними та скасування постанов від 15 вересня 2016 року про зобовязання відновити виконавче провадження та про відновлення виконавчого провадження не можуть бути задоволенні, оскільки такі не обґрунтовані жодними підставами, а зазначені постанови винесені в звязку із скасуванням Вищим адміністративним судом України рішень судів першої та апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення заявника, представників сторін, дослідивши у справі письмові докази, суд знаходить скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2013 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості в розмірі 13015728,22 грн. за договором про надання траншу № SME0058844/1 від 03.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 звернуто стягнення на частину предмета іпотеки нежилі приміщення, загальною площею 764,6 кв.м., що знаходяться за адресою вул. ОСОБА_7 (ОСОБА_8 Сотні) 48-А/1 в м. Шепетівка та належать на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 03.11.2011 року за № 4445, реєстраційний номер 34874310. Предмет іпотеки підлягав реалізації із застосуванням процедури продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». З вартості предмета іпотеки ПАТ «Альфа-Банк» має бути сплачена заборгованість ОСОБА_4 за договором про надання траншу № SME0058844/1 від 03.12.2007 року в розмірі 13015728,22 грн.

У звязку зі сплатою боржником ОСОБА_3 заборгованості, 16 березня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2220/1909/2012 від 28.12.2013 року, та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1301572,82 грн. з підстав невиконання боржником рішення суду в наданий строк в добровільному порядку.

З метою забезпечення виконання вимог постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, 18 березня 2015 року головним державним виконавцем вищевказаного відділу ОСОБА_10 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_3 в межах суми звернення стягнення 1301572,82 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке їй належить в межах суми стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV (в редакції діючій на дату винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону, для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Пункт 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 визначає, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, й у ній визначається встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, а примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Частинами 1 та 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувачазаставодержателя та здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки й у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобовязанням.

Враховуючи те, що реалізація заставленого майна відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 27 червня 2013 року має бути проведена виключно органами державної виконавчої служби із застосуванням процедури продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», тому виходячи із визначеного судом способу виконання рішення ОСОБА_3 не була зобовязана, не мала можливості виконати вказане судове рішення. Крім того, заявник не являється боржником перед ПАТ «Альфа-Банк». Отже, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 10 % від заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Альфа-банк», в звязку з чим оскаржувана постанова про стягнення з неї виконавчого збору не відповідає вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV та підлягає скасуванню.

Оскільки судом скасовується постанова від 16.03.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору, то підлягає і скасуванню як винесена на забезпечення стягнення виконавчого збору і постанова від 18.03.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46940009.

В зв'язку з наведеним вимоги позивача про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору, про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, підлягають до задоволення, як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами.

Що стосується вимоги про визнання неправомірними та скасування постанови від 15 вересня 2016 року заступника начальника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_11 про скасування постанови від 12.10.2015 року про закінчення виконавчого провадження та зобовязання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 відновити провадження №46940009, та постанови від 15 вересня 2016 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 про відновлення виконавчого провадження з виконання постанови №41717779 від 16.03.2015 року слід відмовити, оскільки виносячи вказані постанови посадові особи Департаменту ДВС діяли в межах своїх повноважень з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 року, такі постанови жодним чином безпосередньо не порушують прав боржника у виконавчому провадженні №46940009, а підстави до їх скасування як у самій скарзі, так і під час розгляду справи скаржником та її представником не наведені.

Заперечення скарги представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з мотивів відсутності підстав не виносити постанову про стягнення збору, передбачених ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, суд відхиляє, оскільки на боржника ОСОБА_3 рішенням суду чи покладалось будь-яких обовязків щодо його виконання, а визначений судом спосіб виконання рішення унеможливлював таке виконання ОСОБА_3 Організація реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги входила до повноважень державного виконавця, і не могла бути проведена боржником, що визнано представником Департаменту державної виконавчої служби під час розгляду справи.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову у виконавчому провадженні №41717779, винесену 16.03.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 1301572,82 грн.

Визнати неправомірною та скасувати постанову у виконавчому провадженні №46940009, винесену 18.03.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_10 про накладення арешту на все майно ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання її копії, в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Головуючий: В.А. Босюк.