справа № 361/6008/16-ц
провадження № 2/361/3287/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Броварський районний відділ Управління ДМС України в Київській області про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати його батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначав, що влітку 1992 року його батько ОСОБА_4 познайомився в Автономній Республіці Крим, за місцем свого на той час проживання, з його матірю ОСОБА_5, громадянкою ОСОБА_6 Федерації. Їхнє знайомство переросло в тісні стосунки та вони стали проживати разом. Через півроку їхнього спільного проживання остання завагітніла, а коли мати була на сьомому місяці вагітності між батьками стався конфлікт та вона виїхала до себе додому в місто Комунар Ленінградської області, де він народився 28 грудня 1993 року. Оскільки його батьки в шлюбі не перебували, запис про його батька зроблено зі слів матері. Через деякий час мати повернулася до батька в Крим та певний період вони проживали разом. Потім після чергового конфлікту мати залишила його у батька, а сама поїхала до себе додому. З того часу про матір йому нічого не відомо.

До семи років він проживав у сімї батька, його вихованням займалися батькова сестра, його тітка ОСОБА_7, та його дід ОСОБА_8, оскільки батько більшість часу був зайнятий на роботі.

Приблизно у 2001 році він разом із дідом і тіткою переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2. У 8 років тут він пішов у перший клас Загальноосвітньої школи № 9, де навчався до 7 класу, після чого пішов працювати. Після смерті 06 вересня 2008 року його діда ОСОБА_8 батько ОСОБА_4 теж переїхав у місто Бровари.

У звязку з тим, що в актовому записі про народження відповідач не записаний його батьком, він (позивач) не може отримати паспорт громадянина України за місцем проживання у місті Бровари. Протягом тривалого часу він із батьком намагалися вирішити це питання за його попереднім місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, де в Центрі обліку бездомних громадян ОСОБА_9 міської ради йому видали відповідне посвідчення. Через окупацію Криму ОСОБА_6 Федерацією оформляти будь-які документи можливість втрачено. У видачі паспорта громадянина України Броварським районним відділом Управління ДМС України в Київській області йому відмовлено, оскільки не встановлено його належність до громадянства будь-якої держави та повідомлено про необхідність встановлення факту його батьківства в судовому порядку. Того факту, що ОСОБА_4 є його батьком, відповідач не заперечує.

Позивач ОСОБА_3 у суді позов підтримав, просив суд його задовольнити. Також просив врахувати, що з 2013 року він проживає однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_10, через відсутність у нього паспорта зареєструвати шлюб не можуть. Від спільного проживання вони мають двох дітей: дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, записати себе їхнім батьком він теж не може.

Відповідач ОСОБА_4 у суді позов визнав, про що надав суду відповідну заяву та висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, відповідно до якого молекулярно-генетичним шляхом встановлено, що вірогідність його біологічного батьківства відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,9 %. Просив суд позовні вимоги задовольнити.

Третя особа: Броварський районний відділ Управління ДМС України в Київській області у судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15 висловив правову позицію та вказав на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З копії актового запису № 9 від 01 лютого 1994 року про народження дитини, виданого адміністрацією міста Комунар Гатчинського району Ленінградської області, видно, що позивач ОСОБА_3 народився 28 грудня 1993 року у місті Комунар Гатчинського району Ленінградської області, його матірю є ОСОБА_13 (українка), батьком записаний ОСОБА_14 (серб).

Із висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 411/27 від 11 листопада 2016 року, складеного спеціалістом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_15 за заявою відповідача ОСОБА_4, вбачається, що у генотипі ОСОБА_3 по всіх досліджуваних локусах виявлені алелі, які могли утворитися шляхом успадкування ним з генотипу ОСОБА_4; молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,9 %; за вимогами ІІ Міжнародного симпозіуму з ідентифікації людини біологічне батьківство вважається доведеним.

Свідок ОСОБА_7 в суді підтвердила, що батьком позивача ОСОБА_3 є її рідний брат, відповідач ОСОБА_4, проживали вони разом у місті Керч. Вона із самого народження опікувалася ОСОБА_3, якого мати залишила в їхній сімї. Через неможливість отримання ним паспорта виникла необхідність встановлення батьківства в судовому порядку.

Із свідоцтв про народження свідка ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_4 видно, що вони є рідними сестрою і братом, їхнім батьком є ОСОБА_8, за національністю серб, який помер 06 вересня 2008 року у місті Бровари Київської області.

Свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_17 у судовому засіданні показали, що знають сторін давно, позивач називає відповідача батьком, а той звертається до нього як до сина. Позивач ОСОБА_3 має дружину та двох дітей, проживають усі вони разом у місті Бровари.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зокрема висновок спеціаліста щодо доведеності молекулярно-генетичним шляхом батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3, показання свідків, враховуючи, що визнання позову відповідачем закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, обставини справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 174, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.