Номер справи 623/2733/16-ц
Номер провадження 2/623/1232/2016
РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Одарюка М. П.

при секретарі: Костенко В. В.

за участю судового розпорядника: Гребенюк О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту , що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її дідусь, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати ОСОБА_4. Бабуся ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6

Після смерті дідуся, ОСОБА_3, відкрилась спадщина у вигляді будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1

Після смерті бабусі, ІНФОРМАЦІЯ_7 року вона фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала в спадковому будинку, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги за законом.

Оскільки на теперішній часє складності щодо підтвердження обставин щодо спільного проживання та фактичного прийняття спадщини за спадкодавцем ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 p., спадкоємцями - його дружиною, бабусею позивачки, ОСОБА_6 та його дочкою, моєю матір'ю, ОСОБА_4, так як будинкова книга оформлювалась з 1956 року та не відображає даних станом на день смерті ОСОБА_3

Отримати офіційні дані прописки громадян станом на 1948 рік в позивачки не має можливості, так як згідно відомчої інструкції, затвердженої наказом МВС України від 22.11.2012 р. № 1077,особи, які були зняті з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю, перебувають на обліку в адресно-довідковому відділі тільки 6 (шість) років після їх смерті, тому архівних талонів (відомостей) про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 p., ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 p., ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 p., станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 р. - вже не має.

Просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 разом із дружиною, моєю бабусею, ОСОБА_6 та дочкою, моєю матір'ю, ОСОБА_4 станом на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 р. для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Представник відповідача, Ізюмської міської ради, надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх представника.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер дідусь позивачки ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис № 177 ІНФОРМАЦІЯ_8 р. (свідоцтво про смерть видане повторно 11.08.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області) (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_2

Спадщину від померлого дідуся ОСОБА_3 прийняла його дружина (бабуся позивачки) ОСОБА_6 та його дочка (мати позивачки) ОСОБА_4, так як на час відкриття спадщини постійно проживали разом із померлим в спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_3. Інших спадкоємців за спадкодавцем ОСОБА_3 не має.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис № 614 10.09.1993 р. (свідоцтво про смерть видане 10.09.1993 Відділом ЗАГСу м. Ізюма Харківської області) ( а.с.16).

Після її смерті спадщину прийняла позивачка, та мати ОСОБА_4, бабуся позивачки, ОСОБА_6, так як вони постійно мешкали у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_4, та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (вказаним житловим будинком).

Таким чином ОСОБА_6 та позивачка прийняли спадщину від померлої ОСОБА_4, однак не отримали відповідного свідоцтва про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис № 783 ІНФОРМАЦІЯ_9 р. (свідоцтво про смерть видане ІНФОРМАЦІЯ_9 р. Відділом РАГСу м. Ізюма Харківської області) ( а.с.17).

Після її смерті спадщину прийняла позивачка, ОСОБА_2, так вона постійно мешкала у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_4, і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (вказаним житловим будинком) як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом відповідно до ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 р.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8,ОСОБА_9 підтвердили факт проживання ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 p., ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 p., разом з ОСОБА_3 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Також вказані обставини підтверджуються реєстраційним посвідченням на реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу, засвідченого Нарсуддею Ізюмського району від 03.07.1936 p., реєстровий № 595, архівною довідкою Державного архіву Харківської області від 08.02.2016 р. про реєстрацію шлюбу 05 вересня 1931 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10, свідоцтвом про народження ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_11 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження в м. Ізюмі Харківської області зроблено відповідний запис за № 231 15.08.1933 p., а також актом від 31.03.2016 p., складеним за участі голови квартального комітету кварталу № 14 м. Ізюма Харківської області та посвідченим виконавчим комітетом Ізюмської міської ради.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України ( далі ЦК), Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ « Про нотаріат» ( з відповідними змінами та доповненнями), Законом України від 23 червня 2005 року № 2709-ІV « Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до цих законів підзаконними нормативно - правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Як передбачено у ст. ст. 418, 429 та 435 Цивільного кодексу УРСР 1922 p., що діяв з 1 лютого 1923 р. та був чинним на час відкриття спадщини, спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Особи, покликані до спадкоємства, можуть просити у нотаріального органу, за місцем відкриття спадщини, видати їм свідоцтво, що підтверджує їх права на спадщину.

Нормами cт.ст. 529, 548,549 та 560 Цивільного кодексу УРСР 1963 року в редакції діючій на час відкриття спадщини встановлено:

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 11 ЦК УРСР 1922 року місцем проживання визнається те місце, де особа через свою працю, постійні заняття або знаходження свого майна має постійну або переважну осілість.

Місцем проживання неповнолітніх або тих, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх законних представників (батьків чи опікунів).

При таких даних позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із дружиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочкою ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_6 станом на день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк