У х в а л а

07 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Rigel - VTL» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати, відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом приватного підприємства «Rigel - VTL» до ОСОБА_4 про визнання наказів недійсними та стягнення суми, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що працював у відповідача з 01 травня 2007 року на посаді менеджера, з 01 травня 2008 року - комерційного директора, а з 19 серпня 2013 року - директора та наказом № 4-к від

14 березня 2014 року - директора підприємства. Був звільнений з посади директора на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

Зазначав, що за весь період роботи у відповідача йому не надавалось жодної щорічної відпустки та при звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку, не була виплачена заробітна плата за березень 2014 року, кошти на його картковий рахунок було перераховано лише

07 квітня 2014 року із зменшенням розміру зарплати без попередження та погодження з ним.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача на його користь: несплачену суму заробітної плати за сумісництво роботи комерційного директора та директора з 27 червня 2013 року у розмірі 46 828 грн 90 коп. у зв'язку із травмою та смертю 10 серпня 2013 року колишнього засновника та директора підприємства ОСОБА_6; 2 105 грн 38 коп. - недоплаченої заробітної плати за березень 2014 року; 33 668 грн 12 коп. - компенсації за невикористані відпустки за весь час роботи; 19 413 грн 44 коп. - середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні із розрахунку станом на 31 жовтня 2015 року; 24 969 грн 90 коп. - компенсації (індексації) у зв'язку з порушенням строків виплат та на відшкодування моральної шкоди 7 000 грн.

У червні 2015 року приватне підприємство «Rigel - VTL» (далі - ПП «Rigel - VTL») звернулося з зустрічним позов до ОСОБА_4 та, з урахуванням його уточнень просило визнати незаконними та скасувати накази ОСОБА_4 від 01 серпня 2013 року за № 15-3/п про розклад зарплати за новими ставками, від 19 серпня 2013 року за № 19-з/п про затвердження штатного розпису, від 10 серпня 2013 року за № 16 про призначення директора, від 19 серпня 2013 року № 17 про виключення із списків особового складу засновника підприємства ОСОБА_6, від

01 листопада 2013 року № 22 про затвердження штатного розкладу, від 31 січня 2014 року № 2-з/п, від 28 лютого 2014 року № 3-з/п, від 01 березня 2014 року № 4-з/п про нарахування зарплати, визнати незаконними запис у трудовій книжці ОСОБА_4 від 19 серпня 2013 року про переведення його на посаду директора та внести запис про підстави його звільнення (формулювання причини звільнення), стягнути з нього 30 000 грн по відшкодуванню завданих підприємству збитків.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ПП «Rigel - VTL» зазначало вказані накази ОСОБА_4 були видані після смерті колишнього директора, який був єдиним засновником підприємства, до вступу його спадкоємців у спадщину, а також, в порушення положень статуту, за якими встановлення штату, структури виконавчого органу, призначення директора та питання про оплати праці належить власнику підприємства або погодження з ним.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Rigel - VTL» на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористані відпустки - 11 196 грн 78 коп., компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати - 4 331 грн 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ПП «Rigel - VTL» задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано накази: № 15-з/пл. від 01 серпня 2013 року, № 16 від 19 березня 2016 року; № 19-з/пл від 19 серпня 2013 року; № 22 від 01 листопада 2013 року; № 2-з/пл від 31 січня 2014 року; № 3-з/пл від 28 лютого 2014 року; № 4-з/пл. від 01 березня 2014 року.

Визнано незаконним запис у трудовій книжці ОСОБА_4 від 19 серпня 2013 року про переведення на посаду директора ПП «Rigel - VTL».

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить: змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог; скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 та задоволення зустрічних позовних вимог, справу передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Rigel - VTL» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати, відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом приватного підприємства «Rigel - VTL» до ОСОБА_4 про визнання наказів недійсними та стягнення суми, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., ЗавгородняІ.М., Писана Т.О.