провадження № 2-о/760/332/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

05.07.2016 заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт смерті - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Луч, Луганської області.

Заявник має намір отримати довідку про причину смерті встановленого зразка, з метою отримання допомоги на поховання, яка визначена нормами чинного законодавства.

Однак при зверненні до Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, їй було відмовлено у здійснення державної реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки наданий нею для підтвердження факту смерті документ не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 № 545.

На підтвердження цих обставин заявник надала такі докази: копію листа заступника начальника Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві Прохорової В. В. № 6927/03/04-38 від 05.07.2016 (а.с. 4) та копію лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_1, видане Державною установою «Краснолуцька центральна міська багатопрофільна лікарня «Княгінінська» Луганської народної республіки 22.01.2016 (а.с. 5).

У судове засідання заявник не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 10).

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, однак надіслала лист, у якому просила розглядати справу без участі її представника та враховуючи фактичні обставини справи ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 11).

З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, видане Державною установою «Краснолуцька центральна міська багатопрофільна лікарня «Княгінінська» Луганської народної республіки 22.01.2016. Причина смерті ОСОБА_2 - ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення прямої кишки (а.с. 5).

Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 05.07.2016 № 6927/03/04-38, ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 нею було пред'явлено документ форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 № 545 (а.с. 4).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити з таких підстав.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

За правилами статті 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

З матеріалів справи випливає, що лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_1, видане Державною установою «Краснолуцька центральна міська багатопрофільна лікарня «Княгінінська» Луганської народної республіки було видано органом, місцезнаходження якого є тимчасово окупована територія України, а саме: м. Красний Луч, Луганська обл. (а.с. 5).

Таким чином, вищезазначені обставини позбавляють заявника можливості у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 17 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Положення статті 17 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до пункту 1 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», які затверджені наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2 проживав на тимчасово окупованій території, а саме: м. Красний Луч, Луганська обл., де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть.

Однак у зв'язку з тим, що відповідно до частини третьої статті 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищезазначений документ є недійсним і не створює правових наслідків на території Україні, заявник не може реалізувати своє право щодо проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника, тощо» (пункт 7).

Суд встановив, що заявник має намір отримати довідку про причину смерті встановленого зразка, з метою отримання допомоги на поховання, яка визначена нормами чинного законодавства.

Таким чином, вимоги заявника є правомірними.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 8 частини першої статті 256 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що «в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (пункт 1).

Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_1, видане Державною установою «Краснолуцька центральна міська багатопрофільна лікарня «Княгінінська» Луганської народної республіки 22.01.2016 є недійсним та не створює правових наслідків на території України.

За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки.

Крім цього, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення та заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення.

Отже, є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту смерті.

У відповідності положень статті 49 ЦК, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки заявник не має можливості надати документ, необхідний для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника про встановлення факту смерті ОСОБА_2

За правилами статті 257-1 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись Законом «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5, статтею 49 ЦК, статтями 1, 4-8, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 234, 256, 257-1 ЦПК, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Красний Луч, Луганської області.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко