АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/564/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3164/16Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" (далі - ПАТ "Акцент-Банк")

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року

по справі за позовом ПАТ "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором №б/н від 05.06.2008 року, укладеним між сторонами, станом на 26.04.2016 року за позичальником утворилася заборгованість на загальну суму 21041,68грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 2000,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 11083,50 грн., заборгованості за пенею та комісією - 6480,00; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 978,18 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк»(а.с.5- 13).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З цим рішенням не погодився ПАТ «Акцент-Банк», представник якогоу поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що зобовязання сплати відсотків за час фактичного користування кредитними коштами у Позичальника виникає щомісячно, тим самим позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначає, що правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє можливості банк нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум.

Вважає, що, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобовязання залишилось не виконаним, то проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності по кожному платежу.

Окрім того, вказує, що пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Місцевим судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, що складається з Заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг та ОСОБА_1, відповідно до якого останньому було надано кредит та встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 2000,00 грн., зі сплатою відсотків -2% на місяць на залишок заборгованості- та щомісячною комісією в розмірі 3,5%. Договір був укладений у формі заяви за послугою «Швидка готівка» (а.с.14-17).

У звязку з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору, у відповідача утворилась заборгованість перед ПАТ «Акцент-Банк», яка станом на 26.04.2016 року становить 21041,68грн., та складається з заборгованості за кредитом в сумі - 2000,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 11083,50 грн., заборгованості за пенею та комісією - 6480,00; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 978,18 грн. (а.с.5- 13).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив із того, що позивач пропустив строки звернення до суду.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частинами 1,4 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно п.1.2 Умов і Правил надання банківських послуг ними регулюються відносини між Банком та Клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Окрім того, відповідно до пункту 6.4 Умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

За змістом п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, з перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 6.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку боржник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, п.9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п.п.9.6, 9.7 даних умов.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до начала місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»).

Пунктами 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Зі змісту п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений у заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Поряд із встановленням порядку пролонгації строку дії договору (п.9.12. розділ 9 Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобовязань.

Зі змісту відповіді ПАТ «Акцент-Банк» від 02.12.2016 року, наданої на виконання запиту суду, вбачається, що ОСОБА_2 не отримував платіжну картку за кредитним договором №б/н від 05.06.2008 року, а кредитні кошти отримав через касу банку. Заява відповідача про закриття рахунку до банку не надходила.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена вище позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Як видно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, остання сплата за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 була здійснена 18.09.2008 року, тобто порушення боржником зобов'язань за кредитним договором по належному погашенню кредиту виникли з 19.09.2008 року дня, наступного, після останнього внесення відповідачем платежу.

Строк повернення кредиту в повному обсязі договором не визначений.

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_2 від 05.06.2008 року визначено, що на імя відповідача було відкрито карт рахунок №8344 (а.с.13).

В заявці клієнта визначено, що погашення заборгованості за кредитом проводиться шляхом внесення клієнтом коштів на рахунок №8344 (а.с.14, зворот). З наведеного вбачається, що вказаний картковий рахунок не є кредитною картою, оскільки містить лише 14 цифр.

Окрім того, наявна у матеріалах справи копія Умов, яка підписана Головою Правління банка ОСОБА_3, не містить дати їх підписання чи затвердження, що не дає можливості встановити чинність Умов станом на 05.06.2008 року (дата підписання заяви ОСОБА_2М.).

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до начала місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п.3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦКУ).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За приписом ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

У суді першої інстанції відповідач заявив про застосування строку позовної давності (а.с.37-38)..

З наведеного вбачається, що, позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по кредиту 05.07.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності та не зазначив про поважність причин такого пропуску.

Враховуючи викладене, позов ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» поданий до суду після спливу позовної давності за відсутності поважних на це причин, та, враховуючи письмову заяву відповідача про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову з даних підстав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову за пропуском строку позовної давності.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що зобовязання сплати відсотків за час фактичного користування кредитними коштами у Позичальника виникає щомісячно, тим самим позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а тому правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє можливості банк нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум, колегією суддів до уваги не приймається, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Зазначена вище позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-160цс14, яка, відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Зі змісту наведеної правової позиції, на яку в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається позивач, вбачається, що вона підлягає застосуванню при наявності графіка погашення кредиту та, зокрема, щомісячних платежів, які, як убачається зі змісту заявки ОСОБА_2 на отримання кредиту, визначені не були, графік погашення кредиту також відсутній у матеріалах справи.

Окрім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 23.09.2015 року при розгляді цивільної справи №6-1206цс15, вбачається, що, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З наведеного вбачається, що право банку на стягнення відсотків та отримання штрафних санкцій, може мати місце при наявності судового рішення про стягнення заборгованості, та не може впливати на факт пропуску строку на звернення з позовом до суду як щодо основної вимоги, так і до додаткових.

Ч.ч.2,3 ст.27 ЦПКУ передбачено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази… Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивач, звертаючись до суду з позовом, в порушення вказаних вимог закону, недобросовісно здійснював свої процесуальні права та виконував процесуальні обов'язки, не подавши, зокрема, у повному обсязі докази для підтвердження своїх вимог.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", - відхилити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ : /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1