ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про дострокове солідарне стягнення кредитної заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про припинення договору поруки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із указаним позовом, в якому посилалося на те, що 08 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 014/0032/82/83048, відповідно до умов якого ОСОБА_5 наданий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 85 068 доларів США терміном до 08 вересня 2018 року зі сплатою 14,35 % річних. Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора і виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником були укладені додаткові угоди до кредитного договору від 08 травня 2009 року № 1 та від 06 травня 2010 року № 2, відповідно до умов яких сторони погодили тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу та збільшити строк надання кредиту на 120 календарних місяців (до 09 вересня 2028 року). Графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладено у нових редакціях у додатках 1, 2, які є невід'ємною частиною додаткових угод.

Отже, з укладенням додаткової угоди у позичальника виник обов'язок повернути кредит та відсотки за кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених новою редакцією графіка погашення, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пенею.

На забезпечення виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору банком укладено договори поруки з ОСОБА_6, ОСОБА_7, згідно з умовами яких останні виступили поручителями ОСОБА_5, взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_5, що виникають із умов кредитного договору, в повному обсязі.

Однак ОСОБА_5 умови договору не виконує, у зв'язку із чим станом на 07 листопада 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі - 50 576,36 доларів США (731 869 грн 98 коп.), з яких:

- заборгованість за кредитом - 39 576,85 доларів США (572 703 грн 14 коп.);

- заборгованість зі сплати відсотків - 3 931,43 доларів США (56 890 грн 39 коп.);

- пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків - 7 067,85 доларів США (102 276 грн 45 коп.).

Оскільки ОСОБА_5 не виконуються зобов'язання, передбачені кредитним договором, банк просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 50 576,36 доларів США (731 869 грн 98 коп.) та відшкодувати судові витрати.

Уточнивши позовні вимоги, банк зазначив, що додаткова угода від 06 травня 2010 року № 2 до кредитного договору від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048 не укладалася, заборгованість нарахована за основним зобов'язанням, за таких обставин просив стягнути прострочену заборгованість за основним зобов'язанням, а саме: за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048, яка станом на 28 квітня 2015 року складає - 36 188,08 доларів США (еквівалент - 828 655 грн 10 коп.), у тому числі:

- прострочена заборгованість за кредитом у сумі - 6 215,99 доларів США (еквівалент - 142 337 грн 25 коп.);

- заборгованість за відсотками у сумі - 6 607,69 доларів США (еквівалент - 151 306 грн 62 коп.);

- пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотками у сумі -23 364,40 доларів США (еквівалент - 53 5011 грн 23 коп.).

ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому посилалася на те, що ОСОБА_5 08 вересня 2008 року уклав кредитний договір № 014/0032/82/83048 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до умов якого отримав кредит у сумі 56 768 доларів США.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договори поруки з ОСОБА_6, ОСОБА_7, які взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_5 в повному обсязі. Однак у договорі поруки не зазначено строк дії договору, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором та додатковими угодами не є встановленим сторонами строком припинення договору поруки, оскільки суперечить положенням ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в даному випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відтак, направляючи на адресу боржника вимогу про дострокове виконання зобов'язання у вересні 2014 року, банк автоматично змінив позичальником строк повернення кредитних коштів. За таких обставин вважала, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Отже, строк виконання основного зобов'язання щодо погашення кредиту позичальником настав 09 квітня 2014 року. А тому банк мав звернутись до суду щодо стягнення заборгованості не пізніше 09 жовтня 2014 року.

Окрім того, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, укладення між банком та ОСОБА_5 додаткової угоди № 2 до кредитного договору № 014/0032/82/83048 від 06 травня 2010 року, якою фактично подовжено терміну дії основного зобов'язання за рахунок збільшення періоду 09 вересня 2028 року, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошима, істотно збільшилась сума основного зобов'язання, так як збільшився період нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Про існування вказаної угоди № 2 ОСОБА_6 дізналася лише після отримання нею вимог, позовної заяви банку та не надавала згоди на внесення вказаних змін і доповнень до основного договору, це питання банк із поручителем не погоджував.

Оскільки банк не довів до відома поручителя про подовження строку дії кредитного договору, якою фактично збільшилась сума основного зобов'язання, збільшився період нарахування відсотків, і не одержав згоди поручителя на продовження договору поруки на нових умовах, пов'язаних із збільшенням відповідальності поручителів, із цих підстав порука припиняється.

За таких обставин ОСОБА_6 просила суд визнати договір поруки, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048, припиненим.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» прострочену заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 014/0032/82/83048 у розмірі 19 431,37 доларів США, що еквівалентно 444 950 грн 49 коп., з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом у сумі 6 215,99 доларів США, що еквівалентно 142 337 грн 25 коп.;

- заборгованість за відсотками у сумі 6 607,69 доларів США, що еквівалентно 151 306 грн 62 коп.;

- пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків в сумі 6 607,69 доларів США, що еквівалентно 151 306 грн 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати зі сплати судового збору по 1 218 грн з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про припинення договору поруки відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до цього ж суду.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором змінено, визначено, що стягнута судом на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором стягнута солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 просить скасувати судові рішення повністю та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Частково змінюючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості, апеляційний суд виходив з того, що поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки. Рішення суду в частині визначеної судом до стягнення суми заборгованості за кредитним договором не оскаржено та апеляційним судом не перевірено.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами не враховано припинення поруки ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є безпідставними, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 23 березня 2016 року надано оцінку всім доводам касаційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 щодо припинення поруки, а рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року залишено без змін у цій частині, при цьому на новий апеляційний розгляд передано лише в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року не вирішено питання щодо припинення поруки ОСОБА_6, а лише обґрунтовано змінено рішення місцевого суду в частині солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителів окремо.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов О.М. Ситнік