Справа №580/1308/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1715/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

20 жовтня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року

за матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 до інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом»

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

02 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 червня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою №181, в якій просив надати відповідь на 12 питань з приводу статті про Будильського сільського голову ОСОБА_4, яка була опублікована в газеті «Будьмо разом» №20 (944) від 19 травня 2016 року. На звернення до редакції позивача спонукало те, що Будильський сільський голова ОСОБА_4 не підтвердив факт надання інтервю даному виданню.

Ухвалою судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху на підставі ст.119 ЦПК України, а саме: відповідачем зазначена юридична особа, але її найменування не містить інформації про її організаційно-правову форму; до позовної заяви не додано доказів на підтвердження обставин на які посилається позивач, як на підставу звернення до суду з даним позовом та надано пятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу.

На ухвалу судді Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження. В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом було порушені вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 210,212,213 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя місцевого суду виходив з того, що заявником не виконані вимоги ухвали від 05 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без руху.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Лебединського районного суду з позовом до інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії (а.с.2,7).

Ухвалою судді Лебединського районного суду Сумської області від 05 вересня 2016 року позовну заяву залишено без руху з посиланням на те, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: відповідачем зазначена юридична особа, але її найменування не містить інформації про її організаційно-правову форму; до позовної заяви не додано доказів на підтвердження обставин на які посилається позивач, як на підставу звернення до суду з даним позовом (а.с.3).

09 вересня 2016 року позивач отримав копію ухвали суду від 05 вересня 2016 року, про що свідчить відмітка в розписці про вручення ухвали (а.с.5).

На виконання ухвали суду, позивач надав виправлену позовну заяву в якій зазначив відповідачем газету «Будьмо разом» та як доказ на підтвердження обставин, які стали підставою для звернення до суду, надав роздруківку тексту статті з газети «Будьмо разом».

Ухвалою судді Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с.8,12).

Колегія суддів не може погодитись з ухвалою судді з таких підстав:

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно, у статтях 119 і 120 ЦПК України містяться вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, а також зобов'язання позивача подати копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Інших вимог до позовної заяви, зокрема і вимоги подати відповідні докази, процесуальний закон не містить, крім обов'язку зазначити про відповідний доказ, який підтверджує ту чи іншу обставину, тобто про його існування.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 21 грудня 1990 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції» (п.2) розяснив, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати докази до або під час попереднього судового засідання.

Відсутність вказівки на докази та неподання таких доказів є діями різними за характером, змістом та наслідками, оскільки не зазначення доказів у позовній заяві є підставою для залишення заяви без руху, а неподання доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови в позові.

Таким чином, вказуючи на відсутність доказів та зобов'язуючи їх надати на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд не лише залишив позовну заяву без руху з підстав, які не передбачено ЦПК України, але і порушив вимоги процесуального закону, безпідставно вважаючи, що неподання доказів на цій стадії є наслідком, що передбачений ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Таким чином, суддею прийняте передчасне рішення про залишення позовної заяви без руху, у тому числі і з підстав, які не передбачені процесуальним законом та, як наслідок, безпідставно визнано позов неподаним.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без руху, суд першої інстанції зазначив, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Однак такий висновок суду першої інстанції є помилковим, так як позовна заява містить імя (найменування) відповідача, його місцезнаходження, поштовий індекс та номер засобу звязку. Також в позовній заяві чітко і зрозуміло викладені позовні вимоги, до позовної заяви позивачем додано докази, які, на його думку, підтверджують обставини, що зазначені в позовній заяві.

В той же час, колегія суддів вважає, що позивачем помилково в апеляційній скарзі зазначено про визнання його позову неподаним у тому числі і з підстав несплати ним судового збору, про що не було зазначено в ухвалі суду про залишення позову без руху, оскільки як в даній ухвалі так і в оскаржуваній ухвалі відсутнє посилання на несплату позивачем судового збору при зверненні з позовом до суду, а лише в ухвалі від 14 вересня 2016 року здійснене посилання на ч.2 ст.122 ЦПК України за якою суддя вправі повернути позовну заву, якщо вона за формою і змістом не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, не подані копії позовної заяви та доданих до неї документів як це передбачено ст.120 ЦПК України та (або ) не сплачено судовий збір.

В той же час, як вбачається з ухвали від 14 вересня 2016 року суддя повернув позивачеві позовну заяву лише з підстав неусунення ним недоліків викладених в ухвалі суду про залишення без руху, а не з підстав несплати ним судового збору.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судді першої інстанції скасувати відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, з підстав порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання і направити позовну заяву з доданими матеріалами на новий розгляд до місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Лебединського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року скасувати і направити позовну заяву ОСОБА_3 до інформаційно-рекламного тижневика «Будьмо разом» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії з доданими матеріалами на новий розгляд до Лебединського районного суду Сумської області зі стадії відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -