Справа № 618/600/16-ц
Провадження № 2/618/238/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., з участю секретаря Кучеренко О.І., позивача -ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства «Вільшанське», Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними побудовами в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Вільшанське», Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами, розташований в с. Вільшана Дворічанського району Харківської області по вул. Дружби, 82 (раніше вул. Дзержинського) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: у 1986 році її матері ОСОБА_3 по рішенню правління колгоспу ім. Дзержинського було надано для проживання з подальшим правом на безоплатну приватизацію житловий будинок № 82 за адресою: с. Вільшана Дворічанського району Харківської області по вул. Дружби (раніше вул. Дзержинського). Починаючи з 1986 року, ОСОБА_3 постійно проживала у вказаному будинку, безперервно володіла та відкрито користувалася даним нерухомим майном, доглядала та утримувала його. За життя право власності зареєструвати за собою мати не встигла через відсутність коштів, оскільки сама виховувала трьох дітей. 16 червня 2002 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець за законом не може прийняти спадщину і зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через відсутність правоустановчих документів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

Представник відповідача генеральний директор приватного сільськогосподарського підприємства «Вільшанське» ОСОБА_4 позовні вимоги визнав у повному обсязі, у поданій до суду заяві просив слухати справу у його відсутність.

Представник відповідача Вільшанський сільський голова ОСОБА_5 позовні вимоги визнав у повному обсязі, у поданій до суду заяві просив слухати справу у його відсутність.

Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ВЛ № 272328 від 06.10.1977, батьками ОСОБА_2 є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 355299 від 17.06.2002 ОСОБА_3 померла 16 червня 2002 року, батько помер раніше.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок, розташований за адресою: с. Вільшана, вул. Дружби, 82, (раніше вул. Дзержинського) Дворічанського району Харківської області.

Згідно довідки Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-30/1373 від 29.09.2016, відповідно до погосподарського обліку Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, особовий рахунок № 510, ОСОБА_3 по день своєї смерті була головою домоволодіння за адресою: с. Вільшана Дворічанського району Харківської області, вул. Дружби, 82, (раніше вул. Дзержинського), а саме зафіксованого в технічному паспорті КП "Дворічанське БТІ" житлового будинку А з надвірними побудовами, а саме: сарай Б, погріб б.

Згідно довідки приватного сільськогосподарського підприємства «Вільшанське» № 368 від 20.09.2016 будинок № 82 по вул. Дружби, (раніше вул. Дзержинського) в с. Вільшана Дворічанського району Харківської області був наданий для проживання ОСОБА_3 за рішенням правління колгоспу ім. Дзержинського.

Згідно довідки приватного сільськогосподарського підприємства «Вільшанське» № 363 від 20.09.2016 списки осіб, яким було надано право на безоплатну приватизацію житлових будинків вищевказаного колгоспу відсутні. Безоплатна приватизація житлових будинків проводилася безпосередньо за заявами мешканців таких будинків.

Право власності на зазначений вище житловий будинок не було зареєстроване за життя за померлою ОСОБА_3 в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, оскільки закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в погосподарській книзі виконкому сільської ради в особовому рахунку.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі 1У „Споруди, які є особистою власністю господарства записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При розвязанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, повязані з набуттям ОСОБА_3 права власності на зазначений житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 р., згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963. А до спірних цивільних правовідносин, повязаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК).

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України Про власність, цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ст. 13 Закону України Про власність (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, одним із обєктів приватної власності є житловий будинок.

Згідно з відомостями погосподарського обліку Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, особовий рахунок № 510, зазначений вище житловий будинок по вул. Дружби, 82, (раніше вул. Дзержинського) в с. Вільшана Дворічанського району Харківської області перебував у приватній власності голови домогосподарства ОСОБА_3 (довідка Вільшанської сільської ради № 02-30/1373 від 29.09.2016).

Таким чином, належність на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується випискою з особового рахунку погосподарської книги Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, технічним паспортом на житловий будинок від 14 червня 2012 року, виготовленим КП „Дворічанське бюро технічної інвентаризації .

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно довідки виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 25 лютого 2004 року ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_3 за однією адресою, тобто після смерті останньої фактично прийняла спадщину.

Згідно довідки Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 1164/01-16 від 03.11.2016, після смерті ОСОБА_3, яка померла 16 червня 2002 року, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася донька померлої ОСОБА_2, про що заведено спадкову справу за № 44/2004 від 25.02.2004, № 65.

Донька померлої ОСОБА_6 спадщину після смерті матері не приймала та на неї не претендує, заява № 56 від 25.02.2004.

Донька померлої ОСОБА_7 спадщину після смерті матері не приймала та на неї не претендує, заява № 57 від 25.02.2004.

25.02.2004 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) відповідно сертифікату ХР № 0141508 на ім»я ОСОБА_2 за Р № 202.

14.09.2005 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на частку майна пайового фонду підприємства КСП «Вільшанське» відповідно свідоцтва ХА-ІХ № 043862 на ім»я ОСОБА_2 за Р № 1648.

Заяв від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщини до Дворічанської держнотконтори не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в звязку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного матері позивача, що дало б можливість їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті в нотаріальній конторі.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, згідно ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 право власності на зазначене домоволодіння перейшло до позивача.

Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 55, 64 Конституції України, ст. ст. 16, 25, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України (в редакції 2004 р.), ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 13

Закону України Про власність (в редакції 1991 р.), ст. ст. 10, 11, 15, 60, 174, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на зафіксовані в технічному паспорті КП "Дворічанське БТІ" будинок з надвірними побудовами, а саме: житловий будинок А, сарай Б, погріб б, за адресою: с. Вільшана Дворічанського району Харківської області, вул. Дружби, 82 (раніше вул. Дзержинського) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є. А. Рябоконь