Провадження №2/523/5151/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, а саме 2/4 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який в цілому складається з однієї кам'яної будівлі, загальною площею 84.0 кв.м. житловою площею 33.2 кв.м., після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, факт прийняття ОСОБА_6 спадщини, а саме 2/4 частини вказаного будинку після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, факт відкритого та безперервного володіння за набувальною давністю на праві приватної власності ОСОБА_6 1/4 частиною житлового будинку та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, на 3/4 частини житлового будинку.

Вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його матір ОСОБА_6, після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1. 1/4 частина житлового будинку належала спадкодавцю ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.06.1999 року після смерті матері ОСОБА_3. Інші 2/4 частини вказаного будинку також належали його матері, так як вона фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_3 вступила в управління спадковим майном після смерті рідного брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, але не отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Ще 1/4 частиною вказаного житлового будинку, яка належала ОСОБА_7, мати відкрито та безперервно володіла з 1999 року, несла усі витрати з утримання житлового будинку та земельної ділянки, займалась благоустроєм житлового будинку, що підтверджує факт відкритого та безперервного володіння за набувальною давністю на праві приватної власності .

Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_6, а відповідач є онуком та спадкоємцем наступної черги. В установлений законом термін позивач звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 24.09.2015 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М. видала свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/4 частину житлового будинку, яка належала померлій матері на підставі свідоцтва про право на спадщину. Після звернення до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 частки житлового будинку, позивач отримав відмову та рекомендацію звернутися до суду через відсутність у нього необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Після смерті матері ОСОБА_6 в свідоцтві про право на спадщину нотаріусом зазначено, що на самовільно возведенні будівлі : «Б»-літня кухня збільшена на 3.6кв.м., «б1»-навіс, «Г»-сарай, «Д»-гараж, прибудова-«а»,мансарда - «А»,прибудова «б2»-це свідоцтво не видавалось.

Ще при житті, до 1992 року, ОСОБА_3 побудувала літню кухню літ. «Б», а згодом збільшила її на 3.6 кв.м., побудувала сарай літ. «Г», навіс літ. «б1», навіс літ.« а1», що відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 вказані вище об'єкти, які побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва і тому вважаються такими, що прийняті в експлуатацію.

Визнання факту прийняття спадщини та встановлення факту відкритого та безперервного володіння протягом десяти років часткою житлового будинку за набувальною давністю на праві приватної власності необхідно для оформлення спадщини.

Представник позивача звернулася до суду з заявою про підтримання вимог та розгляд справи у її відсутності.

Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15,16 ЦК України передбачено,що кожна особа може звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Як було встановлено судом ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються рідними братами та сестрами, що також підтверджується рішенням Малиновського районного народного суду м.Одеси від 03.03.1981 року справа №2-433/1981.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_9. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який в цілому складався з однієї кам'яної будівлі, житловою площею 33.2 кв.м зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними спорудами: сараю, вбиральні, огорожі, розташованої на земельній ділянці площею 600 кв.м., яка знаходиться в безстроковому користуванні.

Після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями стали брати та сестри померлої: баба позивача ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про що отримали свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частинах, всі по 1/4 частині:

- ОСОБА_5 отримав у спадщину 1/4 частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1980 року, виданого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою;

- ОСОБА_7 та ОСОБА_4 отримали по 1/4 частині житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 26.03.1981р., виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою;

- ОСОБА_3 отримала у спадщину 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1981 року, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою.

З часу оформлення спадщини після померлої ОСОБА_9 ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вказаному будинку не проживали і зареєстровані(прописані) ніколи не були.

Після смерті рідної сестри, ОСОБА_9, в будинку постійно і до смерті проживала лише баба позивача, ОСОБА_3., яка була зареєстрована за цією адресою з 1987 року, про що свідчить виписка із домової книги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5. Після померлих залишилось спадкове майно, яке складається з 2/4 частин будинку.

Згідно з нормами ч.1 ст.529 ЦК Української УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті братів, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст.530 ЦК Української УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст.548 ЦК Української УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК Української УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.234 ЦПК України суд розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст.234,256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, якщо чинним законодавством не передбачений інший порядок їхнього встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів,що мають юридичне значення,які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців.

Судом встановлено, що в управління спадковим майном після смерті братів вступила їх сестра ОСОБА_3, оскільки з 1987 року проживала у спадковому будинку, утримувала його, ремонтувала, сплачувала комунальні платежі.

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадкові справи не відкривались, спадкоємці першої черги не заявляли про прийняття спадщини.

Отже, відповідно до ст.530 ЦК Української УРСР ОСОБА_10 є спадкоємицею другої черги після смерті братів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та такою, що прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР після її смерті спадкоємцем першої черги є її дочка ОСОБА_6, яка прийняла спадщину у вигляді 1/4 частини належної матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1981 року та 2/4 частини будинку прийнятих фактично матір'ю, оскільки також проживала в будинку вступила в його управління.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір позивача ОСОБА_6, про що 09.02.2015 року складено відповідний актовий запис за №1616 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

1/4 частина будинку належала спадкодавцю, ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.06.1999 року після смерті матері ОСОБА_3, а 2/4 частини будинку прийнятих фактично після матері не оформила, хоча як вбачається із вищевикладеного, ОСОБА_6 фактично була власником ? часток вказаного житлового будинку, її права на цей будинок ніким не оспорювались, будинок знаходився в повному володінні та користуванні померлої та членів її сім`ї . ОСОБА_6 проживала в указаному будинку, вела господарство, ремонтувала його, сплачувала комунальні платежі.

Відповідно до п.3.1 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності(ст..392 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають право діти спадкодавця.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач є спадкоємцем першої черги, відповідач є онуком та спадкоємцем наступної черги. В установлений законом термін позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 24.09.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину будинку, за адресою АДРЕСА_1.

Хоча мати позивача не отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 2/4 частини будинку, але відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину .

25.08.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.Н. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 частки житлового будинку і листом № 265/02-14 від 19.09.2016 року, та вона рекомендувала звернутися до суду, оскільки у нього відсутні необхідні документи для видачі нею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст.1217 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як було судом встановлено документи на 2/4 частини будівлі не були оформлені спадкодавцем.

Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно необхідно визнати право власності за позивачем на 2/4 частини будинку в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.1,2,4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що з часу оформлення спадщини, тобто з 1981 року ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 не проживала, зареєстрована не була. Після смерті рідної сестри ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 постійно і до смерті (04.08.1998р.) проживала лише баба, ОСОБА_3, яка була прописана за цією адресою з 1987 року. З 29.06.1999 року за вказаною адресою постійно проживала та була прописана мати ОСОБА_6, яка з цього часу відкрито та безперервно володіла зазначеним нерухомим майном,а саме ? часткою, яка належала ОСОБА_7, несла усі витрати з утримання житлового будинку та земельної ділянки, займалась благоустроєм житлового будинку. Факт повного одноособового утримання будинку ОСОБА_6 підтверджується розрахунковими квитанціями,копією будинкової книги.

Отже, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно(набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому є всі підстави для встановлення факту відкритого та безперервного володіння за набувальною давністю на праві приватної власності за ОСОБА_6 ? часткою житлового будинку АДРЕСА_1 з 01.01.2001 року.

Як було зазначено вище після смерті матері ОСОБА_6 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. У вказаному свідоцтві нотаріусом зазначено, що на самовільно возведенні будівлі : «Б»-літня кухня збільшена на 3.6кв.м., «б1»-навіс, «Г»-сарай, «Д»-гараж, прибудова-«а»,мансарда - «А»,прибудова «б2»-це свідоцтво не видавалось.

Ще при житті, до 1992 року, ОСОБА_3 побудувала літню кухню літ. «Б», а згодом збільшила кухню літ. «Б» на 3.6 кв.м., побудувала сарай літ. «Г»,навіс літ. «б1»,навіс літ. «а1». Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773(із змінами та доповненнями), вказані вище об'єкти, які побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва і тому вважаються такими, що прийняті в експлуатацію.

Відповідно п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки,садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди,прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подається технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

10.08.2015 року ТОВ «Одеса Експерт Роял» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1, де зазначено, що збільшення літньої кухні літ. «Б» на 3,6 кв.м.,сарай літ «Г» (побудовані до 05.08.1992 року),навіс літ. «а1»,навіс «б1» не належать до самовільного будівництва.

Оскільки, як зазначалось вище збільшення літньої кухні літ. «Б» на 3.6 кв.м., навіс літ. «а1», б1»-навіс, «Г»-сарай в свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 від 24.09.2015 року не ввійшли, хоча згідно законодавства не є самочинними і повинні були б бути включені в спадкове майно, тому спадкове майно складається з однієї кам'яної будівлі, загальною площею 84.0 кв.м. житловою площею 33.2 кв.м.,зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними спорудами, зазначеними літерами : Літня кухня літ. «Б», збільшення літньої кухні літ. «Б» на 3.6 кв.м., сарай літ. «Г», «В» - вбиральня, навіс літ. «а1»,навіс літ. «б1», 1-4 огорожа,I - замощення, які знаходяться за адресою:АДРЕСА_1 .

За правилами ст.ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, передбачає право на ефективне мирне володіння майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом, а відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа,який засвідчує його право власності.

При цьому суд звертає увагу на те, що права ОСОБА_6 на вищезазначені споруди, побудовані до 05.08.1992 року , та 3/4 частки житлового будинку ,розташованого за адресою АДРЕСА_1, ніким не оспорювались, будинок знаходився в повному володінні та користуванні померлої та членів її сім`ї.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,64,212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, а саме 2/4 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який в цілому складається з однієї кам'яної будівлі, загальною площею 84.0 кв.м. житловою площею 33.2 кв.м., після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини, а саме 2/4 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який в цілому складається з однієї кам'яної будівлі, загальною площею 84.0 кв.м. житловою площею 33.2 кв.м.,зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними спорудами, зазначеними літерами : Літня кухня літ. «Б», збільшення літньої кухні літ. «Б» на 3.6 кв.м., сарай літ. «Г», «В» - вбиральня, навіс літ. «а1»,навіс літ. «б1», 1-4 огорожа,I - замощення, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт відкритого та безперервного володіння за набувальною давністю на праві приватної власності ОСОБА_6 1/4 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 з 01.01.2001 року, який в цілому складається з однієї кам'яної будівлі, загальною площею 84.0 кв.м. житловою площею 33.2 кв.м.,зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними спорудами, зазначеними літерами : Літня кухня літ. «Б», збільшення літньої кухні літ. «Б» на 3.6 кв.м., сарай літ. «Г», «В» - вбиральня, навіс літ. «а1»,навіс літ. «б1», 1-4 огорожа,I - замощення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, на 3/4 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який в цілому складається з однієї кам'яної будівлі, загальною площею 84.0 кв.м. житловою площею 33.2 кв.м, зазначеної в схематичному плані літерою «А», з надвірними спорудами зазначеними літерами : Літня кухня літ. «Б», збільшення літньої кухні літ. «Б» на 3.6 кв.м., сарай літ. «Г», «В» - вбиральня, навіс літ. «а1»,навіс літ. «б1», 1-4 огорожа,I - замощення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: