Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, компенсацію завданих збитків іморальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданоюпредставником ОСОБА_7, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічнеакціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_6 було укладено договір кредиту № 08-038/212, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 77 900 доларів США зі сплатою 11,95 % річних та строком повернення цих коштів до 25 квітня 2032 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 умов цього договору утворилася заборгованість, розмір якої станом на 23 березня 2015 року становив 85 159,66 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на цю дату, було еквівалентно 1 974 904 грн 82 коп., і складалася з: 60 480 доларів США, що було еквівалентно 1 402 568 грн 27 коп., - заборгованості за кредитом; 20 297,96 доларів США, що було еквівалентно 470 722 грн 16 коп., - заборгованості за відсотками; 1 560,38 доларів США, що було еквівалентно 36 186 грн 07 коп., - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 2 821,33 доларів США, що було еквівалентно 65 428 грн 32 коп.,- пені за несвоєчасне повернення відсотків. Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

У вересні 2015 року ОСОБА_6 подав зустрічний позов до суду про визнання недійсним кредитного договору через його нікчемність, реституцію удаваного, нікчемного правочину та компенсацію завданих збитків та моральної шкоди. В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що протягом більше ніж п'ять років (з травня 2007 року до листопада 2012 року) він належним чином виконував свої договірні зобов'язання за договором кредиту від 26 квітня 2007 року № 08-038/212, продовжуючи виплати і після того як у 2009 році значно піднявся курс валюти. Однак з листопада 2012 року він не став погашати заборгованість.

Вважав, що підставою для визнання недійсними договору кредиту та договору іпотеки, укладеного на його забезпечення, є те, що вони складені особами, повноваження яких є сумнівними. Також підставою для визнання кредитного договору недійсним є порушення банком при його укладенні вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 1 924 904 грн 82 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягаєчастковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 26 квітня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» в особі начальника міжрайонного відділення Київської міської філії АКБ СР «Укрсоцбанк» ПоліщукС.І. та ОСОБА_6 було укладено договір кредиту № 08-038/212, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 77 900 доларів США зі сплатою 11,95 % річних та строком повернення цих коштів до 25 квітня 2032 року (а. с. 7 - 9, т. 1).

У забезпечення виконання ОСОБА_6 умов цього договору 26 квітня 2007 року між ним та АКБ СР «Укрсоцбанк» в особі начальника міжрайонного відділення Київської міської філії АКБ СР «Укрсоцбанк» Поліщук С.І. було укладено іпотечний договір № 02-038/408, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 34,30 кв. м, жилою площею 17,70 кв. м, що належить іпотекодавцю на праві власності.

Встановлено, що ОСОБА_6 не належним чином виконував свої договірні зобов'язання. Станом 23 березня 2015 року за ним рахувалася заборгованість у сумі 85 159,66 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на цю дату, було еквівалентно 1 974 904 грн 82 коп., яка складалася з: 60 480 доларів США, що було еквівалентно 1 402 568 грн 27 коп., - заборгованості за кредитом; 20 297,96 доларів США, що було еквівалентно 470 722 грн 16 коп., - заборгованості за відсотками; 1 560,38 доларів США, що було еквівалентно 36 186 грн 07 коп., - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 2 821,33 доларів США, що було еквівалентно 65 428 грн 32 коп.,- пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про часткове задоволення позову про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1 924 904 грн 82 коп. заборгованості за кредитним договором від 26 квітня 2007 року № 08-038/212.

Однак з таким висновком погодитися не можна, оскільки у резолютивній частині рішення суду першої інстанції не конкретизовано суму, що підлягає стягненню з відповідача, не зазначено складової частини такої суми, а зазначено лише загальну суму стягнення.

Разом із цим з розрахунку заборгованості, складеного ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що у якості складової частини загальної суми до стягнення включено пеню, яку обраховано у доларах США та зазначено її еквівалент у гривні.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені суд першої інстанції, а у подальшому й апеляційний суд під час перегляду справи, не звернули уваги на наступне.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15.

Таким чином, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в частині вирішення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають скасуванню з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом із цим є такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах законів висновки судів про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання недійсним кредитного договору, компенсацію завданих збитків і моральної шкоди з підстав того, що ці вимоги не підтверджені належними і допустимими доказами у справі. До того ж передбачених ст. ст. 203, 215, 236 ЦК України підстав для визнання кредитного договору недійсним та нікчемним немає. При цьому такий висновок судів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15.

За таких обставин оскаржувані у справі судові рішення в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_6. слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в частині вирішення первісного позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в іншій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: