Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2580/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та, обговоривши, доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 16 222,82 долари США, що станом на 16 грудня 2015 року становить 380 425,13 грн. та 2 409,23 грн. 23 коп., з яких:

12 000 доларів США - строкова заборгованість по кредиту;

2 658,77 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту;

71,37 доларів США - поточна заборгованість по процентах;

1 492,68 доларів США - прострочена заборгованість по процентах;

1 387,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

1 021,77 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, а також стягнуто:

30 950 грн. - штраф за невиконання умов іпотечного договору;

3 654 грн. - судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд порушив права відповідача, не надавши йому можливості скористатися правом заявити клопотання про проведення судової економічної та почеркознавчої експертизи, прийняти участь у дослідженні доказів. Суд неправомірно відмовив у прийнятті зустрічного позову, не застосував до даних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів». Суд першої інстанції, стягуючи заборгованість в доларах США, не перевірив наявність у позивача генеральної ліцензії та письмовогодозволуна здійснення валютних операцій.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено наступні обставини.

26 вересня 2006 року сторонами було укладено кредитний договір №243-Ф/06, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії на споживчі потреби кошти в розмірі 30 000 доларів США на строк з 29 вересня 2006 року по 26 жовтня 2018 року із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних /а.с. 7-10/.

За п. 3.1.1 договору що банк зобов'язаний відкрити позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_1 та перерахувати позичальнику кредит в межах ліміту кредитування, визначеного в п.1.1, з позичкового рахунку НОМЕР_2 на поточний рахунок позичальника за умови отримання банком у термін не пізніше як за один банківський день до дати видачі коштів в межах кредитної лінії попередньої письмової заяви позичальника та підтвердження банком намірів про видачу кредитних коштів в рахунок кредитної лінії згідно зазначеної заяви позичальника /а.с. 7/.

Відповідно до п. 3.2.8 договору банк має право на залишок заборгованості за кредитом нараховувати відсотки, виходячи з 14,5% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості /а.с. 8/.

Відповідно до п. 3.3.1 договору, позичальник зобов'язаний використати кредит на цілі, визначені договором, повернути кредит в сумі та в строки, визначені договором /а.с. 8/.

Відповідно до п. 3.3.2 договору позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно, виходячи із відсоткової ставки, визначеної договором, на рахунок ПАТ «Укргазбанку» у строк не пізніше 10 числа місяця, слідуючого за місяцем нарахування відсотків /а.с. 8/.

Відповідно до п. 5.3. договору за прострочення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 3% річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності /а.с. 9/.

29 вересня 2006 року сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою було встановлено графік зниження ліміту кредитування та внесено зміни до деяких пунктів договору /а.с. 11-14/.

09 січня 2009 року сторонами було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою встановлено графік зниження ліміту кредитування та змінено відсоткову ставку за кредитом - 14,5 % річних з дня виникнення простроченої заборгованості /а.с. 17/.

13 лютого 2009 року сторонами було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, якою встановлено, що кошти отримані від позичальника, направляються банком в першу чергу для оплати простроченої суми комісійних платежів, потім-простроченої заборгованості по кредиту, потім строкової заборгованості по нарахованим комісіям, потім строкової заборгованості по процентах за кредит, потім строкової заборгованості по кредиту (а.с. 18)

05 березня 2009 року сторонами було укладено додаткову угоду №4, відповідно до умов якої були внесені зміни до п. 3.2.2 кредитного договору /а.с. 19/.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі 30 000 доларів США, перерахувавши вказані кошти на рахунок НОМЕР_3, що підтверджується випискою з особового рахунку /а.с.32/.

Відповідачем зобов'язання за договором виконувались неналежним чином, внаслідок чого станом на 13 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 16 222,82 доларів США та 2 409,23 грн., з яких: 12 000 дол. США - строкова заборгованість за кредитом; 2 658,77 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 71,37 дол. США - заборгованість по відсотках; 1 492,68 дол.США - прострочена заборгованість по відсотках; 1 387,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 1 02,77 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів /а.с. 40-46/.

Також судом встановлено, що 12 жовтня 2006 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором сторонами було укладено договір іпотеки, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до умов договору іпотеки відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме належну їй квартиру, та зобов'язалась на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за свій рахунок від всіх ризиків та надати банку укладений договір страхування під час підписання цього договору, одночасно укласти договір відступлення прав за таким договором страхування, а також надати банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію договору страхування на строк не менший, ніж на один рік /а.с. 20-29/.

Відповідно до п. 4.2 договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання будь-якого пункту даного договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 30 950 грн. /а.с. 26/.

Відповідач умови договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки не виконала.

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись в обґрунтування позовних вимог на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором та невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 222,82 доларів США, а також штраф у розмірі 30 950 грн. за невиконання зобов'язань за договором іпотеки.

Відповідач позов не визнала, її представник посилався на те, що відповідач договір кредиту, за яким позивач просить стягнути заборгованість, не укладала, грошові кошти не отримувала. Зазначав, що позивач не має права вимагати стягнення будь яких штрафних санкцій по договору іпотеки, оскільки основні вимоги позивача стосуються кредитного договору і одночасне стягнення по двох договорах законом не передбачено. Представник відповідача звернувся до суду із зустрічним позовом, який не був прийнятий судом у зв'язку із порушенням вимог ч. 2 ст. 123 ЦПК України і клопотання згідно вимог ст. 73 ЦПК України представником відповідача не заявлялось. Розмір заборгованості, що був наданий позивачем, представником відповідача не оспорювався.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, вважає. що вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув заборгованість з відповідача в іноземній валюті, судова колегія вважає необґрунтованими, з огляду на встановлені судом обставини справи, а саме: надання відповідачу кредиту в іноземній валюті, наявності у позивача банківської ліцензії та дозволу на право здійснювати операції з валютними цінностями (а.с. 205-208), а також з урахуванням положень ст. ст. 192, 533 ЦК України.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом вимог процесуального закону - відхилення клопотань представника відповідача про надання часу для підготовки клопотання, не прийняття зустрічного позову, оголошення судових дебатів без згоди представника відповідача тощо., проте судовою колегією встановлено, що порушення процесуального закону, які відповідно до ЦПК України є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції, у даній справі відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції позбавив відповідача права заявити клопотання про призначення судової економічної та почеркознавчої експертизи, прийняти участь у дослідженні доказів, судова колегія відхиляє, оскільки у розгляді справи брав участь представник відповідача, яким такі клопотання не заявлялись. Не було заявлено відповідачем клопотання про призначення експертиз і в суді апеляційної інстанції.

Дані доводи апеляційної скарги судова колегія вважає безпідставними також з огляду на те, що у судовому засіданні відповідач надала пояснення про те, що після ухвалення судом першої інстанції рішення нею була у повному обсязі погашена заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2006 року та сплачений штраф за договором іпотеки, що підтверджується довідкою №5-70-13/1477 від 16 червня 2016 року №70, виданою начальником відділення №70 КОД АБ «Укргазбанк», листом начальника відділення №70 КОД АБ «Укргазбанк», що 16 червня 2016 року був направлений на адресу приватного нотаріуса, про припинення запису про обтяження та про іпотеку з підстав повного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №243-Ф/06 від 29 вересня 2006 року. Також відповідачем був наданий договір №1 від 21 червня 2016 року про розірвання кредитного договору№243-Ф/06 від 29 вересня 2006 року, у п. 2 якого зазначено, що сторони будь-яких претензій за кредитним договором одна до одної не мають.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду підтвердив зазначені обставини щодо повного погашення відповідачем після ухвалення судом рішення в даній справі заборгованості за кредитним договором №243-Ф/06 від 29 вересня 2006 року, сплати штрафу за договором іпотеки та відсутності на даний час у позивача будь-яких претензій до відповідача за вказаним договором.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено, що на час ухвалення рішення існувала заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №243-Ф/06 від 29 вересня 2006 року та договором іпотеки (у вигляді нарахованого штрафу за порушення умов договору), чим було порушено право позивача, яке підлягало судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: