Справа № 373/3188/15-ц Головуючий у І інстанції Колодко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2817/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 38 27.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Мережко М. В.,

Олійника В.І.,

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ташанської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Ташанської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з наведеним позовом до суду і просила визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок (загальною площею 69,5 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м, допоміжною площею 24,8 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, який прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_8, але своїх спадкових прав не зареєстрував.

Свої вимоги обґрунтовала тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_7 відкрилася спадщина на грошові вклади, земельну частку (пай) і спірний житловий будинок, що належав його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину після якої він фактично прийняв шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

Спадкоємцями є вона та діти: ОСОБА_5, ОСОБА_6, які не заперечують, щоб спадкове майно було оформлене на неї. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади та земельну частку (пай). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок нотаріусом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок.

ОСОБА_9 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою. Просила визнати за нею право власності на ? частку спірного житлового будинку із господарськими спорудами, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, оскільки прийняла спадщину згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), вступивши в управління майном матері: ощадними книжками на її ім'я, технічним паспортом на спадковий будинок, а також прийнявши у володіння її речі: ікони, фотографії, постільну білизну, вишиванку та інші речі протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Рішенням суду первісний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, який прийняв спадщину, після смерті своєї матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В зустрічному позові ОСОБА_4 відмовлено.

З рішенням суду ОСОБА_4 не погодилася та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позивні вимоги.

Посилалася при цьому на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Ці сторони, а також Ташанська сільська рада рішення суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в зустрічному позові, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_9 не довела перед судом, що у встановлений законом спосіб прийняла спадщину після смерті своєї матері, а тому єдиним спадкоємцем після її смерті, який прийняв спадщину є ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року до спірних правовідносин суд застосовував норми ЦК України 2003 року.

Однак погодиться з вказаними висновками міськрайонного суду колегія судів погодитись не може за такого.

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п'ятою наведених Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року № 6-138цс13, що міськрайонним судом врахований не був.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями ст. 549 ЦК Української РСР встановлено дії, що свідчать про прийняття спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно з п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого 17 жовтня 2013 року Постановою Кабінету Міністрів України № 868 документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 04.06.1994 № 18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 Спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_7 і ОСОБА_4

За життя ОСОБА_8 належав на підставі технічного паспорту, виданого 24 жовтня 1990 року Переяслав-Хмельницьким міжміським БТІ, житловий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_8, згідно з п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), шляхом вступу в управління та володіння майном протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, що підтверджується поясненнями позивача, спадковою справою, листами Ташанської сільської ради та іншими письмовими доказами.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_8 на ? частку спірного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок відмовлено.

ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_8, що сторонами не заперечується, шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем, але не встиг оформити спадщину після неї, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Спадкоємцями за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_3 і діти - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Двоє останніх заяв про прийняття спадщини не подавали.

ОСОБА_3 в шестимісячний строк, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7 і видачу свідоцтва про право на спадщину.

Вона отримала свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади та на земельну частку (пай), розміром 3,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж на місцевості, розташованої на території Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що знаходиться в колективній власності КСП „Дружба" і належала ОСОБА_7, що підтверджується копією спадкової справи.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_7 на спірний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок відмовлено.

За наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції має бути скасоване на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України через неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, а у справі має бути ухвалене нове рішення про часткове задоволення обох позовів.

За ОСОБА_4 слід визнати право власності на ? частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а в задоволені решти позовних вимог слід відмовити.

За ОСОБА_3 слід визнати право власності на ? частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а в задоволені решти позовних вимог слід відмовити.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: М.В. Мережко

В.І. Олійник