Номер провадження 2/754/4622/16
Справа №754/9021/16-ц
18 жовтня 2016 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1. Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; 2. Зобов'язати Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2, який являється родичем сім'ї попередніх власників будинку, не проживає у даному приміщенні протягом року, добровільно з реєстраційного обліку не знявся.
Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Представник Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією Договору дарування від 26.03.2016 року та Договором купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку від 27.05.2016 року (а.с. 4-6).
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 10-12).
ОСОБА_2 з 01.01.2016 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1, його власних речей в квартирі немає, що підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 13 липня 2016 року (а.с. 13).
Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.
У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності
Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Відповідно до ст. 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про зняття з реєстрації також підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад рік відсутній за місцем проживання, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, вважається членом сім'ї колишніх власників будинку, отже відповідач є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням та підлягає зняттю з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням: будинком за адресою: АДРЕСА_1, оскільки не користується житлом більше року без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.
Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК УРСР,
Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1102,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.