Справа № 392/453/16-ц
Провадження № 2/392/399/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Красній Г.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска справу за позовом

ОСОБА_3 до фермерського господарства «Березівське» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 4,40 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради. Позивач зазначив, що дану земельну ділянку він успадкував після смерті баби ОСОБА_5, яка за життя 22 жовтня 2009 року уклала з відповідачем договір оренди землі строком на 10 років. Позивач вважає, що відповідач порушив пункти 9, 10, 11, 13 укладеного договору, що є підставою для його розірвання, а саме протягом трьох років відповідач не переглядає розмір орендної плати; у 2014 та 2015 роках відповідач сплачує орендну плату у меншому розмірі, ніж передбачено договором; у 2014 та 2015 роках відповідач порушив строки внесення орендної плати, тобто сплатив орендну плату не до 1 грудня поточного року, а відповідно 04 грудня 2014 року та 20 січня 2016 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримала предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що орендна плата позивачеві виплачується відповідно до умов укладеного договору.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки № 679, площею 4,4000 га, кадастровий номер :02:000:0679, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 2013 року, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 29 грудня 2012 року (а.с. 8).

22 жовтня 2009 року між орендодавцем ОСОБА_5 і орендарем ФГ «Березівське» укладено договір оренди землі строком на 10 років, обєктом якого є земельна ділянки № 679, площею 4,40 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 10-11).

Відповідно до пункту 9 договору оренди землі від 22.10.2009 року орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% вартості паю та безкоштовне надання перерахованих у договорі послуг (а.с. 10).

Як вбачається з довідки, наданої господарством, у 2014 році позивачеві нарахована орендна плата відповідно до умов укладеного договору в сумі 3033 гривні 18 копійок, з якої утримано податок в сумі 454 гривні 98 копійок (15% від суми доходу), а кошти в сумі 2578 гривень 20 копійок перераховано 20 січня 2015 року поштовим переказом.

У 2015 році позивачеві нарахована орендна плата в сумі 3839 гривень 40 копійок, з якої утримано податок в сумі 575 гривень 91 копійку, військовий збір в сумі 57 гривень 59 копійок, а належні до виплати кошти в сумі 3205 гривень 90 копійок перераховано поштовим переказом 04 грудня 2015 року.

Таким чином, відомості, які зазначені відповідачем у довідці про нарахування і виплату орендної плати, спростовують твердження позивача про те, що з 2013 року орендар не виконує п. 13 договору від 22.10.2009 року і не переглядає розмір орендної плати, враховуючи, що обчислює розмір орендної плати з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, він не враховує обовязкові податкові платежі, які нараховуються відповідно до чинного законодавства на дохід у вигляді орендної плати.

Тому, суд вважає помилковим твердження позивача про те, що орендар виплачує орендну плату з порушенням пункту 9 договору від 22.10.2009 року.

Аналіз змісту договору оренди землі від 22.10.2009 року вказує на те, що в ньому не встановлено місце виконання зобовязання.

Відповідно до частини 1 статті 532, пункту 4 абзацу 2 частини 1 статті 532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання.

У розділі «Реквізити сторін» укладеного договору оренди землі від 22.10.2009 року зазначені реквізити орендодавця ОСОБА_5.

Як вбачається з пояснень представника відповідача у судовому засіданні, позивач ОСОБА_4 не приїздив у господарство та не надавав заяви про місце свого перебування, або своїх платіжних реквізитів для внесення орендарем орендної плати. Дану інформацію орендар отримував через інших осіб, що й зумовило затримку у перерахуванні орендної плати.

Представник позивача у судовому засіданні не спростувала належними і допустимими доказами данні твердження відповідача.

Тому, суд вважає недоведеним твердження позивача про те, що у 2014 та 2015 роках відповідач порушив умови пункту 11 договору від 22.10.2009 року, який передбачає внесення орендної плати до 1 грудня поточного року.

Правовідносини сторін урегульовано: частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», частинами 1, 2 статті 651 ЦК України, пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України, відповідно яким на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України; зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Враховуючи, що у судовому засіданні не доведено факт невиконання відповідачем умов укладеного договору оренди землі від 22.10.2009 року, суд не має законних підстав для задоволення предявленого позову.

Керуючись частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», частинами 1, 2 статті 651 ЦК України, пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України, статтями 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 відмовити в задоволенні позову до фермерського господарства «Березівське» про розірвання договору оренди землі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом 10 днів від дня отримання копії рішення.

Головуючий

суддя