Справа № 462/1485/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Кирилюка А.І.

при секретарі: Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, /третя особа: Львівська міська рада/ про демонтаж самочинно побудованої деревяної господарської будівлі,

в с т а н о в и в:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради в березні 2016р. звернулася до суду із позовом, в якому просить зобовязати ОСОБА_1 демонтувати самочинно влаштовану деревяну господарську будівлю (сарай) розм.2,5х3,00м самочинно встановлену на землях комунальної власності міста в подвірї будинку №8 по вул.Фабричній у м.Львові. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем на подвірї вказаного будинку було самочинно влаштовано господарську будівлю (сарай) розм.2,5х3,00м самочинно встановлену на землях комунальної власності міста. ОСОБА_1 не звертався до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про надання йому дозволу на будівництво фундаменту, а тому таке будівництво набуло статусу самочинного і підлягає демонтажу. Враховуючи заяву ОСОБА_2, інформацію ЛКП «Богданівка» та керуючись рішенням №835 від 09.09.2011р. «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові» Залізничною районною адміністрацією 02.12.2015р. прийнято розпорядження №741, яким рекомендовано відповідачу демонтувати господарську будівлю (сарай) розм.2,5х3,00м самочинно встановлену на землях комунальної власності міста в подвірї будинку №8 по вул.Фабричній у м.Львові. Листами від 04.06.2015р., 12.11.2015р., 05.01.2016р. ЛКП «Богданівка» попереджало гр.ОСОБА_1 про добровільне виконання вказаного розпорядження, однак як встановлено актом ЛКП «Богданівка» від 27.01.2016р. самочинно встановлена господарська споруда відповідачем не демонтована.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак в судовому засіданні від 21.06.2016р. позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судовому засіданні від 21.06.2016р. проти задоволення позову заперечив, при цьому пояснив, що деревяну господарську будівлю (сарай) він не влаштовував, оскільки така була встановлена ще у 1956р., тобто до купівлі його батьками будинку №8 по вул.Фабричній у м.Львові та просив в позові відмовити.

Представник третьої особи - Львівської міської ради в судове засідання не з'явилася, але подала заяву, в якій позов підтримала та просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ст.15 ЖК України, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством України, цим кодексом та іншими актами законодавства України на території району, міста, району в місті здійснюють контроль за станом експлуатацією відомчого житлового фонду.

Відповідно до п.3.4. розділу VI Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року, п.4.3.4 Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012 року, та п.3.1. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва.

У відповідності до п.п. 1.3, 1.6.5 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 835 житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.Перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, реставрація) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень за рахунок ліквідації або влаштування таких архітектурно-конструктивних елементів як перегородки, вікна, двері; встановлення (будівництво) тамбурів, сіней, балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів, а також інженерного обладнання, без дозволу виконавчого органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сімї дружині ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_4 /а.с.39/ і в такій вони всі зареєстровані /а.с.6/.

Згідно витягу з протоколу №421 засідання виконкому Залізничної райради депутатів трудящих м.Львова від 08.08.1978р. гр.ОСОБА_1 дозволено проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка складається з двох кімнат 20,6 кв.м. та кухні /а.с.38/.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 02.12.2015р. №741 «Про самочинне будівництво, здійснене гр.ОСОБА_1І.» відповідачу було рекомендовано в термін до 20.01.2016р. демонтувати деревяну господарську будівлю (сарай) розм.2,5х3,00м, самочинно встановлену на землях комунальної власності міста в подвірї будинку №8 по вул.Фабричній /а.с.4/.

Згідно листів ЛКП «Богданівка» №02/391 від 04.06.2015р., від 12.11.2015р. та від 05.01.2016р. /а.с.11,13,15/ відповідача попереджено про демонтаж господарської будівлі (сарай) побудованої на землях комунальної власності міста, однак, як вбачається із акту ЛКП «Богданівка» від 27.01.2016 року /а.с.16/ згадане розпорядження ОСОБА_1 виконано не було.

Згідно ч.1, 4 ст.376 ЦПК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони були збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Зі змісту ч.2 ст.8 та ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передумовою здійснення будівництва, реконструкції обєктів містобудування є отримання дозволу на будівництво від виконавчих органів відповідних рад.

Разом з тим, при винесенні розпорядження позивачем не було встановлено хто самочинно влаштував /побудував/, а відтак кого необхідно зобов'язати знести самочинно влаштовану господарську будівлю і такі докази в суді не надано.

Суд бере до уваги пояснення відповідача дані в судовому засіданні від 21.06.2016р. про те, що ОСОБА_1 господарську будівлю (сарай) не будував, а така влаштована ще у 1956р., тобто до купівлі його батьками будинку №8 по вул.Фабричній у м.Львові.

Натомість позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували такі доводи відповідача, зокрема, не представлено будь-яких даних про те, чи проводилось обстеження території будинку №8 по вул.Фабричній у м. Львові до 2015р., яким було б зафіксовано відсутність самочинного будівництва.

Відповідно до статті 376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок.

З аналізу цієї статті зрозуміло, що зобов'язати знести самочинне будівництво можна лише особу, яка здійснила самочинне будівництво.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог до відповідача, а відтак, у задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради слід відмовити.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. № 835, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Львівська міська рада про демонтаж самочинно побудованої деревяної господарської будівлі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: / підпис /

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк