УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: автогаражний кооператив «Комунальник» про визнання права власності на гараж та усунення перешкод в користуванні гаражем, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на гараж, бокс НОМЕР_1 площею 21,5 кв. м (з підвалом площею 18 кв. м) за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 64-Д в автогаражному кооперативі «Комунальник» та припинити зареєстроване за нею право власності на гараж, бокс НОМЕР_2 з льохом загальною площею 18 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 64-Д в автогаражному кооперативі «Комунальник»; усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності гаражним боксом НОМЕР_1, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська 64-Д в автогаражному кооперативі «Комунальник», шляхом зобов'язання ОСОБА_5 звільнити даний гараж.

Мотивувала вимоги тим, що в період шлюбу з відповідачем стернинами у справі було спільно придбано за договором купівлі-продажу від 26 вересня 2007 року гаражний бокс НОМЕР_2. Заочним рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2014 року в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя було припинено право власності ОСОБА_5 на цей об'єкт, визнано право власності ОСОБА_4 Позивач зазначила, що вона фактично позбавлена можливості здійснювати своє право власності відносно спірного гаража внаслідок того, що гараж має замість номера 37 номер 44 і ОСОБА_5 зачинив гараж на замок і перешкоджає їй в користуванні гаражем, тому звернулась з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року, позов задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні належним їй на праві власності гаражним боксом, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська (Блюхера) 64-Д в автогаражному кооперативі «Комунальник», шляхом зобов'язання ОСОБА_5 звільнити даний гараж. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2014 року в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на гараж, бокс НОМЕР_2 площею 21,5 кв. м (з підвалом площею 18 кв. м) за адресою: м .Харків, вул. Блюхера, 24-Б,розташований на території АГК «Комунальник». (а.с.10-11).

Право власності на даний гараж зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду за ОСОБА_4 02 грудня 2014 року. (а.с.20). Відповідно до довідки № 2 від 28 січня 2015 року, виданої АГК «Комунальник», гаражний бокс НОМЕР_2 має інший реєстраційний номер 44, в зв'язку з переплануванням та добудовою нових гаражів в гаражному кооперативі. (а.с.134).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, виходив із того, що

позивач на законних підставах набула права власності на спірний гараж в АГК «Комунальник» і є його власником на час розгляду справи в суді. Право власності позивача на гараж ніким не оспорюється, документи, які засвідчують право власності, не втрачені, позивач є власником гаража на законних підставах, тому суд дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для визнання за ОСОБА_4 права власності на гараж, бокс НОМЕР_1 та, яка наслідок відсутні підстави для припинення зареєстрованого за останньою права власності на гараж, бокс НОМЕР_2, оскільки судом не встановлено правових підстав, передбачених ст. 346 ЦК України для припинення такого права.

При цьому судами зазначено, що сам факт перенумерації спірного гаражу, здійсненного в АГК «Комунальник», не тягне за собою зміну підстав набуття або припинення права власності.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
Ю.Г. Іваненко