Справа № 635/3357/16-ц
Провадження № 2/635/1811/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.

за участю секретаря судового засідання Желізової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом ,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду вище вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 22 квітня 2005 року померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Руські Тишки, вул. Липецька,115. Спадщину після її смерті прийняли діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також мати ОСОБА_3, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем. В подальшому 29 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтво про право на спадщину позивачам було відмовлено, оскільки за спадкодавцем не було зареєстровано право власності на спадкове майно.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили визнати за ними право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 61,30 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами за адресою: с. Руські Тишки Харківського району Харківської області, вул. Липецькій,115, по 1/3 частині за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_6, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник позивачів ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява за підписом сільського голови ОСОБА_7 про розгляд справи за відсутності їх представника.

На підставі ч. 2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за договором дарування від 28 вересня 1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_8 народних депутатів Харківської області ОСОБА_9 за р.№ 57, ОСОБА_10 подарував ОСОБА_5 житловий будинок за адресою: с. Руські Тишки Харківського району Харківської області, вул. Липецька,115.

Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області № 131 від 12 лютого 2016 року, житловий будинок (домоволодіння), розташований в селі Руські Тишки по вул. Липецькій,115 Харківського району Харківської області разом із господарськими будівлями та спорудами зареєстрований в погосподарській книзі №4 ОСОБА_4 сільської ради по селу ОСОБА_11 під №400, рік забудови житлового будинку 1978. ОСОБА_10 домогосподарства значиться ОСОБА_5 При домоволодінні знаходиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1600 га.

За життя ОСОБА_5 державну реєстрацію права власності на житловий будинок не здійснила, про що свідчить довідка КП «ОСОБА_8 районне БТІ» № ч-67 від 11 березня 2016 року, згідної якої право власності на житловий будинок за адресою: с. Руські Тишки Харківського району Харківської області, вул. Липецька,115, зареєстровано в цілому за ОСОБА_10, згідно Акту передачі будинку переселенцю від 16 грудня 1977 року, рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 30 березня 1992 року №482, довідки державної податкової інспекції від 09 квітня 1992 року №30-334/314.

22 квітня 2005 року ОСОБА_5 померла.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді вище зазначеного житлового будинку.

Спадкоємцями першої черги після її смерті є її діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також мати ОСОБА_3, які спадщину прийняли, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується інформацією, наданої виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області за №94 від 02 лютого 2016 року, реєстраційними відмітками у паспортах позивачів.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За інформацією Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 04 травня 2016 року № 1206/02.14, після ОСОБА_5, яка померла 22 квітня 2005 року, яка проживала на день смерті в с. Руські Тишки, вул. Липецька,115 Харківського району Харківської області, до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління спадщиною та згідно закону звернулася дочка померлої ОСОБА_1 Заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не поступали. Свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала.

23 березня 2016 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено в оформленні спадщини після смерті доньки та матері ОСОБА_5 та рекомендовано звернутися до суду так як не була здійснена реєстрація права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Руські Тишки, вул. Липецька, буд.115 за ОСОБА_5, який належав спадкодавці згідно договору дарування будинку, посвідченого 28 вересня 1992 року виконкомом ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області за реєстром №57.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268- 1270 ЦК.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві ОСОБА_8 народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою ОСОБА_8 Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських ОСОБА_8 народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських ОСОБА_8 народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських ОСОБА_8 депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Саме до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови ОСОБА_8 Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на наведене, а також враховуючи , що у спадкодавця виникло право приватної власності на спірний житловий будинок, позивачі спадщину після її смерті у встановленому законом порядку прийняли, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування законом на вище зазначений житловий будинок по 1/3 частині за кожним.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 197, 208,209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_12 Олександрівни, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 61,30 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вул. Липецька, 115, по 1/3 частині за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що померла 22 квітня 2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - І.В. Березовська