Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 332/4931/15 Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/4888/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

за участі секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК РОСІЇ» на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2016 року у справі за клопотанням ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК РОСІЇ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбіатражного суду Ростовської області від 23.06.2014 року у справі № А53-2190/14 про стягнення заборгованості з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ПАТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» звернулося до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбіатражного суду Ростовської області від 23.06.2014 року у справі № А53-2190/14 про стягнення заборгованості з ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».

В клопотанні зазначало, що 23.06.2014 р. Арбітражним судом Ростовської області у справі № А53-2190/14 ухвалено рішення про стягнення у солідарному порядку з ТОВ «Ростовська вугільна компанія», ТОВ Центральна збагачувальна фабрика «Шолоховская», ЗАТ Виробниче об'єднання «Шолоховське», ТОВ Вантажно-транспортне управління «Шолоховське», ТОВ Торговий дім «Шолоховське», ВАТ «Запоріжсталь» на користь ВАТ «Сбербанк Росії» 54 416 040,05 доларів США заборгованості за договором про відкриття невідновлюваної кредитної лінії № 5410/452/731 від 20.05.2010 р. Вказане судове рішення набрало законної сили 20.10.2014 року.

Представник стягувача під час розгляду справи підтримав заявлені у клопотанні вимоги та посилаючись на ст.ст. 394, 398 ЦПК України, Угоду про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, яка є частиною національного законодавства, просив суд постановити ухвалу про визнання на території України та надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Ростовської області від 23.06.2014 р. №А-53-2190/14 та видати на підставі вказаного рішення виконавчий лист.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2016 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ПАТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

У ст. 390 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі ст. ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

За змістом частини другої статті 10 ЦК України та статті 3 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23 червня 2005 року, якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі -Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємними частинами "права на суд" слід розглядати, зокрема, наступні вимоги : вимога "змагальності" процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на "публічне слухання", що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти Литви (Karaleviius v. Lithuania), 6 червня 2002 р., номер заяви 53254/99).

Відповідно до вимог ст.395 ЦПК України про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п'ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а так само коли у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

За заявою будь-якої із сторін і за наявності поважних причин суд може перенести час розгляду клопотання, про що повідомляє сторони. Розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою з сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, у тому числі й питання щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються з урахуванням Закону України "Про міжнародне приватне право".

За приписами ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

В матеріалах справи відсутні дані щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Оскільки, питання про відмову в наданні дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суддя вирішила всупереч вимогам норм процесуального закону, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК РОСІЇ» задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2016 року у цій справі скасувати. Постановити нову ухвалу з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: