Справа №577/2450/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1622/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Землянської сільської ради Конотопського району Сумської області, треті особи: Конотопська районна державна нотаріальна контора, Відділ з питань державної реєстрації Конотопської міської ради, Управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

06 червня 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що після смерті ОСОБА_6, померлого 11 грудня 1995 року, відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) площею 3,83 умовних кадастрових гектарів. На вказану земельну частку Конотопською районною державною адміністрацією було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай), однак за життя ОСОБА_6 вказаний Сертифікат отримати не встиг. Окрім земельного паю, до складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Чкалова, 27, с. Землянка Конотопського району Сумської області. В БТІ право власності на будинок ОСОБА_6 не зареєстрував. Так як померлий ОСОБА_6 за життя не зареєстрував право власності на будинок та не отримав сертифікат на земельну частку (пай), вони як спадкоємці першої черги, позбавлені можливості оформити спадщину у нотаріуса, тому просять: встановити факт належності за життя ОСОБА_6 на підставі Сертифікату серії СМ № 0156666 права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві імені Калініна с. Землянка Конотопського району Сумської області розміром 3,83 умовних кадастрових гектарів; встановити факт належності за життя ОСОБА_6 на праві приватної власності житлового будинку № 27 по вул. Чкалова, с. Землянка Конотопського району Сумської області; визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 1/3 частці кожному на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Землянка, вул. Чкалова, 27, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності по 1/3 частці кожному в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату серії СМ № 0156666 права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві імені Калініна с. Землянка Конотопського району Сумської області розміром 3,83 умовних кадастрових гектарів.

Рішенням суду від 01 серпня 2016 року позов задоволено частково. Встановлено факт належності ОСОБА_6, померлому 11 грудня 1995 року, на підставі сертифікату серії СМ № 0156666 права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Калініна с. Землянка Конотопського району розміром 3,83 га. Встановлено факт належності ОСОБА_6 на праві приватної власності житлового будинку № 27 по вул. Чкалова в с. Землянка Конотопського району. Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожною окремо, право власності по 1/3 частці на житловий будинок № 27 по вул. Чкалова в с. Землянка Конотопського району, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять змінити рішення суду, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Вважають, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог є незаконним і необґрунтованим, так як судом не враховано положення діючого законодавства, яке передбачає спадкування права на земельну частку (пай).

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але своїм право на участь у судовому засіданні не скористались.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання права власності за позивачами на земельну частку (пай), суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не надали доказів того, що померлий за життя отримав державний акт, а отже у нього виникло право власності на спірну земельну ділянку. Тому позовні вимоги в частині визнання за позивачами в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку розміром 3,83 га в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Калініна с. Землянка Конотопського району, не підлягають задоволенню.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, так як суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 1995 року помер ОСОБА_6 (а. с. 15). Позивачі є спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_6 ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_6 (а. с. 16), а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно його доньками (а. с. 17,18).

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_6, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 прийняли спадщину, оскільки проживали разом зі спадкодавцем в одному спадковому будинку до дня його смерті та після неї, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Землянської сільської ради. В довідці також зазначено, що заповіти від імені ОСОБА_6 сільською радою не посвідчувались (а. с. 21).

За повідомленням Конотопської районної державної нотаріальної контори після померлого 11.12.1995 року ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталися (а. с. 32).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи з положень ст. 5 ЗК України (в ред. від 18.12.1990 р.) кожний член коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Відповідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» для набуття права на земельну частку (пай) необхідно, щоб особа була членом КСП та була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, і КСП одержало зазначений вище акт.

Особам, внесеним до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка, і провадиться їх реєстрація районною державною адміністрацією.

Земельний сертифікат це документ, який засвідчує право особи на земельну частку та містить відомості про її вартість і розмір в умовних кадастрових гектарах. Сертифікати видає районна державна адміністрація.

Відповідно до п. п. 16-17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно ст. 1 Закону України від 05.06.2003 року № 899-VI «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Ст. 2 зазначеного Закону визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В матеріалах справи мається лист Управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області від 14.06.2016 року згідно якого в Управлінні знаходиться на зберіганні та обліковується як невиданий сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_6 серії СМ № 0156666 виготовлений на підставі рішення Конотопської районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 344-р., згідно якого йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Калініна розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в т.ч. пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на права колективної власності на землю. Вивчивши список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна, який є додатком до державного акту на право колективної власності колгоспу «Колос» серії СМ № 09 від 26 липня 1995 року, встановлено, що під № 218 вказано ОСОБА_6 (а. с. 27-28; 37).

Згідно Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельний пай може передаватись у спадок.

Відповідно до розяснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай)… при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 28 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до повідомлення Землянської сільської ради на даний час розпорядником земельної частки (паю) розміром 3,83 умовних кадастрових гектарів, право на який мав померлий ОСОБА_6 згідно сертифікату серії СМ № 0156666 від 14.01.1997 року є Землянська сільська рада, яка під час розгляду справи судом першої інстанції позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд першої інстанції наведених положень норм матеріального та процесуального права не врахував. Встановивши факт належності померлому ОСОБА_6 на підставі сертифікату права на земельну частку (пай), суд безпідставно відмовив позивачам у задоволенні їх вимог про визнання за ними в порядку спадкування права на належну спадкодавцю земельну частку (пай).

У звязку з тим, що померлий ОСОБА_6 за життя не отримав сертифікат на належну йому земельну частку (пай) позивачі як його спадкоємці позбавлені можливості оформити право на спадщину у нотаріуса.

Так як згідно сертифікату за життя ОСОБА_6 набув право на вказану вище земельну частку (пай) та у спадок передається право на земельний пай, то за позивачами відповідно до ст. 1278 ЦК України необхідно визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) по 1/3 частці за кожним, який належав померлому 11 грудня 1995 року ОСОБА_6, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0156666.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) з ухвалення в цій частині нового рішення про визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після померлого 11 грудня 1995 року ОСОБА_6, права на земельну частку (пай) по 1/3 частці за кожним, який належав померлому відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0156666.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання за права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на земельну частку (пай) з ухваленням в цій частині нового рішення.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після померлого 11 грудня 1995 року ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) по 1/3 частці за кожним відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0156666 в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Калініна розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -