У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2016 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В обґрунтування вказаної заяви заявники заначили, що 20.05.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у сторін не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між сторонами припинилися з липня 2015 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. На примирення не згодні і тому вважають, що необхідно розірвати шлюб. З питання щодо утримання та виховання дитини спору немає, оскільки між ними досягнуто згоди, що дитина проживатиме з матір'ю.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2016 року, що занесена до журналу судового засідання вищевказана заява була залишена без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 109 СК України. Зокрема, заявникам, роз'яснено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим, нотаріально завіреним договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Вказаний договір між подружжям має свідчити про досягнення ними згоди щодо виховання та утримання спільних дітей, тобто, є доказом відсутності між сторонами спору про право, що є необхідною умовою для розгляду спільної заяви чоловіка та дружини у порядку окремого провадження.

В судовому засіданні, що було призначене на 07.11.2016 року заявники заяву про розірвання шлюбу підтримали та просили її задовольнити. При цьому вказували на те, що жодного нотаріально завіреного договору про участь у вихованні та утриманні дитини та про сплату аліментів на дитину між ними не укладалось та вони не мають наміру цього робити.

Вислухавши думку заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву необхідно залишити без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

В силу ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Частиною другою ст. 109 СК України передбачено, що договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Так, відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

Згідно вимог п. 8 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Станом на 07.11.2016 року зазначені в ухвалі недоліки у встановлений судом строк заявниками усунуто не було, а саме ними суду не надано нотаріально завіреного договору про участь у вихованні та утриманні дитини та про сплату аліментів на дитину. Більш того, заявники в судовому засіданні вказували на те, що не бажають укладати будь-яких договорів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що недоліки заяви заявниками у встановлений судом строк усунуто не було, тому вказана заява підлігає залишенню без розгляду.

Керуючись п.8 ч.1 ст.207, 209, 210, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Цивільну справу в порядку окремого провадження за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 09.11.2016 року.

Суддя Н.Г. Таран