Справа № 720/2177/16-ц
Провадження № 2/720/1061/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Єфтемій М.І.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костичанівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1. Спадщину після його смерті як спадкоємець за законом 1 черги вона прийняла своєчасно. Однак, оскільки спадкодавець не отримав при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька право власності на домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Костичанівської сільської ради Новоселицького району подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов визнав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Костичанівської сільської ради Новоселицького району № 849 від 05 грудня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також їхній син ОСОБА_4, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння.

Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1980 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Костичанівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер голова двору ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаного домоволодіння.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ст. 535 ЦК УРСР право на обов'язкову частку в спадщині мають неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і

вжитку.

Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним або протягом шестимісячного терміну після його смерті проживав у спадковому домоволодінні.

З довідки Костичанівської сільської ради № 850 від 05 грудня 2016 року вбачається, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 та протягом шестимісячного терміну після його смерті у спадковому домоволодінні були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_4 та онучки.

Згідно заповіту, який був складений 16 лютого 2001 року та посвідчений секретарем Костичанівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець ОСОБА_5 заповів все своє майно ОСОБА_4.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина та син, які на час та після смерті спадкодавця проживали у спадковому домоволодінні, чим фактично вступили у володіння та користування спадковим майном.

ОСОБА_6 як непрацездатна дружина померлого ОСОБА_5 успадкувала незалежно від змісту заповіту обов'язкову частку у спадщині, що становить 1/9 частку спадкового домоволодіння, а ОСОБА_4 за заповітом успадкував після смерті свого батька ОСОБА_5 2/9 частку вказаного домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на 4/9 частки вказаного домоволодіння, а саме на її долю в колишньому колгоспному дворі, що складає 1/3 частку домоволодіння та 1/9 частку домоволодіння, яку вона успадкувала як обов'язкову долю у спадщині після смерті її чоловіка ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановлено статтею 1270 його Кодексу.

Спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її син ОСОБА_4, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Костичанівської сільської ради Новоселицького району № 851 від 05 грудня 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння, а саме на його долю в колишньому колгоспному дворі, що складає 1/3 частку домоволодіння, на 2/9 частки домоволодіння, які він успадкував за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_5 та 4/9 частки домоволодіння, які він успадкував за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6.

Із заяв № 202 та № 203 від 18 лютого 2016 року, поданих дружиною спадкодавця ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_8 до нотаріальної контори вбачається, що відповідно до ст. 1273 ЦК України протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вони відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.

З свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 від 30 червня 1990 року слідує, що її батьком був спадкодавець ОСОБА_4.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивачка своєчасно прийняла як спадкоємець за законом першої черги, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Костичанівської сільської ради Новоселицького району № 852 від 05 грудня 2016 року.

Однак, у зв'язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_4, своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування.

На підставі ст.ст. 524, 525, 529, 534, 535, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літера «А», житлового будинку літера «Б», гаражу літера «В», літньої кухні літера «Г», сараю з погребом літера «Д», сараїв літера «Е», «Ж», вбиральні літера «З», огорожі № 1,2 та колодязя № 3, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: