Справа № 507/900/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2016 р. Любашівський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Споришевої Н.І.

при секретарі Войковській І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Любашівка справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив :

позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 08.02. 2013 року ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 300 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки позичальником належним чином не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 11621 грн. 39 коп..

Позивач просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримує повністю /а.с. 4/.

Відповідач ОСОБА_2, згідно заяви, просив справу розглянути у його відсутність, позов не визнає, вказуючи на сплив позовної давності /а.с.48/.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.

Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст.1049, 1054 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти /кредит/ та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до умов кредитного договору № б/н від 08.02. 2013 року ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 300 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.2.1 моментом надання Банком кредиту є день здійснення операції за допомогою картки.

В той же час, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач згідно заяви просить застосувати сплив позовної давності.

Як видно із наданого позивачем розрахунку та враховуючи останній платіж від 24.05.2013 року - загальний строк позовної давності закінчився 24 травня 2016 року, а до суду позов подано лише 08.07. 2016 року.

Про поважність причини пропущення позовної давності, позивач не заявляв, хоча заперечення відповідача були направленні на адресу ПАТ КБ Приватбанка.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, у зв'язку із спливом позовної давності.

На підставі викладеного , керуючись ст. 10 , 60 , 212, 213, 215 України , ст. ст. 257, 266, 267 ЦК України , суд

вирішив :

1. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.І.Споришева