Копія Справа №326/1805/15-цр
Провадження № 2/326/10/2016
УХВАЛА

05 липня 2016 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретареві Філанової В.І.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Приморську справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради, третя особа ОСОБА_5, про визнання наказу про зміну умов трудового договору неправомірним, покладення обовязку поновити попередні умови праці, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа ОСОБА_5А, про визнання наказу про зміну умов трудового договору неправомірним, покладення обовязку поновити попередні умови праці, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2011 року за трудовим договором він прийнятий на роботу до відповідача на посаду бухгалтера матеріального відділу по прийманню та контролю відповідних документів по утриманню транспортних засобів. Умови праці, функціональні обовязки визначені посадовою інструкцією, затвердженою головним лікарем закладу 01.12.2014 року.

У 2013 році на посаду головного лікаря призначений ОСОБА_5, який, на його думку, незаконно в усній формі вимагав від нього звільнити квартиру, яка знаходилася у власності територіальної громади міста. На відмову про виселення ОСОБА_5 погрожував звільненням з роботи, став його переслідувати. У процесі роботи бухгалтером він виявив факт розтрати матеріальних цінностей закладу, про що інформував правоохоронні органи, порушення фінансово-господарської діяльності знайшли підтвердження у матеріалах досудового розслідування.

Наказом від 04.12.2013 року № 122-осн. «За перевищення посадових повноважень, а саме непослідовними діями працівника; за подачу неправдивої інформації Приморському РВ ГУМВС у Запорізькій області, які призвели до дискримінації адміністрації закладу санаторію «Глорія», він був зобов'язаний подати письмове пояснення. А наказом від 09.12.2013 року № 124-осн. з тих же підстав йому оголошено догану. Рішенням Приморського районного суду від 26.03.2014 року вказаний наказ визнано незаконним. 10.06.2014 року на робочому місці та в робочий час ОСОБА_5 предявив йому претензію, неповязану з роботою, висловлюватись нецензурною лексикою, провокував бійку, на що він викликав міліцію.

Вважає, що ОСОБА_5 встав на шлях його переслідування, поєднане з порушенням його прав та інтересів, гарантованих Конституцією України, Конвенцією з прав людини та КЗпП України. Всупереч трудовому договору наказом від 01.04.2015 року № 35-осн. доручено головному бухгалтеру санаторію «Глорія» змінити посадову інструкцію бухгалтера матеріального відділу, внаслідок чого в односторонньому порядку, без його згоди істотно змінені його умови праці. Зі змістом наказу, наслідками його невиконання він ознайомлений 17.07.2015 року. Фактично це наказ про перевід на іншу роботу (ст.32 КЗпП), а відмова робітника від переводу тягне припинення договору (п.6 ст.36 КЗпП). Тому він звернувся до прокуратури. Факт зміни умов праці в односторонньому порядку встановлений Головним державним інспектором праці та доведений постановою слідчого Приморського РВ від 13.07.2015 року. Наказ вважає неправомірним з наступних підстав.

Протизаконні дії ОСОБА_5 викликані негативним ставленням до нього, бажанням помсти, а мобілізацію бухгалтера ОСОБА_6 він використав як прикриття справжніх намірів, а тому перерозподілив обовязки і на ОСОБА_7, хоча вона фактично продовжує виконувати свої колишні обовязки. Крім того, зміна істотних умов трудового договору не пов'язана із змінами в організації виробництва і праці (ст.31, ч.3 ст.32 КЗпП). Так, наказом покладено на нього обов'язок поєднувати посадові обов'язки ОСОБА_7, яка згідно з трудовим договором відповідальна за облік продуктів харчування, малоцінних швидкопсувних матеріалів, за облік медикаментів. Значну частину обсягу її функціональних обов'язків, а не ОСОБА_6 покладено на нього, це відповідальність за облік продуктів харчування та малоцінних швидкопсувних матеріалів. При цьому вона, як і раніше, в телефонному режимі замовляє постачальникам продукцію, що може знову призвести до порушень.

Неправомірними діями роботодавця йому завдана моральна шкода. З часу вступу ОСОБА_5 в 2013 році на посаду головного лікаря санаторій «Глорія», останній послідовно і безперервно його тероризує. Незаконна вимога звільнити квартиру, незаконний наказ про накладення дисциплінарного стягнення, сварка на робочому місці, непристойні вирази принижують його честь і гідність. Рукоприкладство у робочий час, неправомірна істотна зміна умов трудового договору, вимога звільнитися з роботи та інші незаконні дії викликали у нього глибоку душевну травму і моральні страждання. Через постійні конфлікти з ОСОБА_5 у нього погіршилися стосунки з окремими працівниками санаторію. Він є інвалідом 3-ї групи, внаслідок нервових потрясінь і переживань у нього погіршився стан його здоровя. Постійне нервове напруження викликає у нього потребу відпочинку. Порушений його усталений спосіб життя, життєві зв'язки. Обстановка, що склалася, умови праці на роботі, свавілля головного лікаря його гнітять, душевно і морально його травмують. Для організації свого життя, душевного спокою, поновлення здоровя йомудоводиться докладати додаткові зусилля, повязані з матеріальними витратами. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у сумі 150 000 грн.

Просить: 1) визнати наказ головного лікаря КЗ «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради від 01.04.2015 року № 35-осн. про зміну умов трудового договору, укладеного з ним (позивачем) неправомірним; 2) покласти на відповідача обов'язок відновити його попередні умови праці, функціональні обов'язки як бухгалтера, визначені посадовою інструкцією, затвердженою головним лікарем установи 01.12.2014 року; 3) у відшкодування моральної (немайнової) шкоди стягнути з відповідача на його користь 150 000 грн. (а.с.2-5).

Третя особа ОСОБА_5, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, причини його неявки суду невідомі.

У судовому засіданні 30.12.2015 року позивач ОСОБА_2 пояснив, що усе, викладене у позові, він підтримує, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 дав пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснив, що оспорюваним наказом від 01.04.2015 року відповідач фактично змінив умови трудового договору, укладеного з позивачем, без згоди останнього; були змінені суттєві умови праці позивача (обсяг роботи збільшився, функції, режим роботи), чим фактично відповідач здійснив перевід позивача на іншу роботу. Хоча у наказі режим роботи не був змінений, але фактично йому доводиться працювати до 18-00 годин, оскільки необхідно видати продукти харчування. Також не змінився посадовий оклад, розряд, пільги, але не здійснюється доплата за інтенсивність, премія. Вважає, що заявлених позовних вимог достатнього для поновлення прав позивача і змінювати їх немає необхідності. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що 21.10.2011 року позивач наказом №174/2п.1прийнятий на посаду провідного бухгалтера КЗ «СМР «Глорія», він ознайомлений з посадовою інструкцією (є його підпис). Згідно з посадовими обовязками він зобовязаний: здійснювати прийом і контроль первинної бухгалтерської документації (п.3.3), складати звітні калькуляції (п.3.5), вести облік продуктів харчування (п.3.14), контролювати витрачання коштів на медикаменти (п.3.15), забезпечувати контроль за оплатою транспортних послуг та утримання транспортних засобів (п. 3.16), приймати участь у процедурі при закупівлі товарів, робіт та послуг за державні кошти (п.3.17), вести облік основних засобів (п.3.18), безпосередньо виконувати окремі доручення головного бухгалтера та його заступника (п.3.19).

За період з 01.02.2013р. по 01.07.2014р. в КЗ «СМР «Глорія» Державною фінінспекцією проведена ревізія фінансово-господарської діяльності, за результатами складений ОСОБА_8 № 04-21/54 та припис № 08-04-14-14/7145. Серед недоліків виявлені порушення фінансової дисципліни в роботі бухгалтера ОСОБА_2, а саме: завищення норм списання паливних матеріалів - бензину та газу із збитками за суму 2 896,52 грн. В акті вказано, що в повному обсягу підлягають відшкодуванню ці кошти шляхом внесення до каси або на рахунок санаторію, у тому числі за рахунок винних осіб. ОСОБА_2 відмовився відшкодовувати ці кошти, посилаючись, що посадовою інструкцією за ним не закріплений обовязок по обліку та утриманню транспортних засобів, такі обовязки мають всі бухгалтера санаторію. На той час, бухгалтера санаторію дійсно працювали на умовах взаємозамінності, мали схожі посадові інструкції. Пунктом 4 ОСОБА_8 встановлено зобовязання визначити відповідальних осіб за всі ділянки фінансово-господарської діяльності санаторію в посадових інструкціях», що і було виконано адміністрацією закладу.

На підставі наказу КЗ «СМР «Глорія» ЗОР №35-осн. від 01.04.2015р. проведено перерозподіл обовязків між працівниками бухгалтерії у звязку з тривалою відсутністю одного з бухгалтерів. Бухгалтер ОСОБА_2, маючи вищу категорію, виконував обовязки по прийманню, обробці первинних документів з обліку матеріальних цінностей по підгрупі «транспортні засоби та матеріали». Наказом №35-осн. від 01.04.2015 року ОСОБА_2 із збереженням вищої категорії залишився на посаді бухгалтера і повинен був виконувати роботу по прийманню, обробці документів з обліку матеріальних цінностей по підгрупі «продукти харчування». Раніше він працював по цій підгрупі (посадова інструкція від 21.10.2011р.).

Посадова інструкція від 01.12.2014р., підписана позивачем, визначає його права і обовязки як бухгалтера по прийманню, обробці первинних документів з обліку матеріальних цінностей, також як і посадова інструкція від 01.04.2015р., яку він відмовився підписувати і виконувати. Облік матеріальних цінностей за підгрупою «транспортні засоби та матеріали», чи «продукти харчування», чи «миючи засоби...» або інші підгрупи для бухгалтера вищої категорії є ідентичним за методикою, не змінює порядок, принципи обліку і обробки первинних документів матеріальних цінностей. Тому, не змінюються його істотні умови праці: система та розмір оплати, режим роботи, розряд, найменування посади, інші умови праці згідно з трудовим договором, ОСОБА_2 не наділявся додатковими обовязками бухгалтерської роботи або іншої роботи.

Посилання позивача на акт та припис, які склав під час перевірки головний державний інспектор праці ОСОБА_8, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не є остаточними, які б набули чинності. Інспектор з праці ОСОБА_8 під час перевірки поверхово вивчив документацію, умови трудового договору, не обґрунтував «зміну суттєвих умов працівника» (за законом - «істотні умови праці»), помилково визначив дії адміністрації як «переведення працівника на іншу роботу». Він не обґрунтував та не навів доказав, що були зміни в організації виробництва і праці санаторію, в чому вони полягають, яким чином вони вплинули на істотні умови праці позивача, чому адміністрація була зобовязана попереджати робітника за 2 місяці: чи були змінені система, розмір оплати праці, пільги, режим роботи, розряд, найменування посади.

В приписі інспектор не врахував п.2 ст.32 КЗпП, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. Заборон по стану здоровя на роботу на посаді бухгалтера матеріального ОСОБА_2 не має.

Не є підтвердженням порушення норм законодавства про працю постанова слідчого Мілєва В.Л. про закриття кримінального провадження порушеного за ч. 1 ст. 172 КК України з цього приводу. Вказані доводи позивача є безпідставними і не обґрунтованими.

Не обґрунтовані вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 150 000грн. З часу видання наказу № 35-осн. від 01.04.2015р. і до теперішнього часу ОСОБА_2 до виконання свої обовязків бухгалтера за посадовою інструкцією від 03.04.2015р. так і не приступив. При виході на роботу знаходився на робочому місці, але ніякої роботи як бухгалтер не виконував і доручення головного бухгалтера повністю ігнорував. У звязку з чим, наслідки та моральні страждання, які вказані в позові, не могли наступити і їх наявність нічим не підтверджена.

Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки з наказом № 35-осн.від 01.04.2015р. про перерозподіл посадових обовязків позивач особисто ознайомлений 01.04.2015р., про що надав письмові заперечення. Відповідно до ст.233 КЗпП він може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Тобто, з часу ознайомлення з вказаним наказом установлений законом тримісячний строк звернення до суду сплинув 01.07.2015р. З таких обставин вважається, що вказана позовна заява подана до суду з пропущенням строку давнини.

Просив у позові відмовити повністю.

У судовому засідання 05.07.2016 року позивач ОСОБА_2 заявив усне клопотання та подав письмову заяву про залишення позову без розгляду. Пояснив, що у теперішній час в КЗ «СМР «Глорія» ЗОР призначено нове керівництво, є домовленість про вирішення спору, тому бажає позовну заяву на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України залишити без розгляду; наслідки залишення позовної заяви без розгляду йому відомі (а.с.8 т.2).

Представник відповідача ОСОБА_4 вказав, що дане право позивача передбачено законодавством, тому проти клопотання він не заперечує.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, визначеним у статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Заява позивача про залишення позовної заяви про визнання наказу про зміну умов трудового договору неправомірним, покладення обовязку поновити попередні умови праці, стягнення моральної шкоди без розгляду не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 п.5 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки до суду надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду, то позов необхідно залишити без розгляду, а позивачу необхідно розяснити, що він має право звернутися до суду повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення позову без розгляду.

Керуючись ч.1 п.5 ст.207, ст.209, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради, третя особа ОСОБА_5, про визнання наказу про зміну умов трудового договору неправомірним, покладення обовязку поновити попередні умови праці, стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_2, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення позову без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

05.07.2016