Справа № 158/1646/16-ц
Провадження № 2/0158/594/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника прокуратури - Бондар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ківерці цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації в інтересах дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа - Ківерцівський відділ Маневицької місцевої прокуратури, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа - Ківерцівський відділ Маневицької місцевої прокуратури, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7, перебуваючи у цивільному шлюбі із ОСОБА_2, народила трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. З 2006 року по 2011 рік дітей було поставлено на облік в службі у справах дітей, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку з негативною поведінкою обох батьків - зловживання ними спиртними напоями, залишенням дітей без нагляду. Відповідач залишав дітей на тривалий час - їздив на заробітки у Росію, періодично навідувався у сім'ю. ІНФОРМАЦІЯ_5 року у зв'язку із тривалою хворобою ОСОБА_7 - матір дітей померла. 20.06.2013 року дітей було тимчасово влаштовано у прийомну сім'ю ОСОБА_8 - матері ОСОБА_2, яка з народження опікувалась дітьми.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.08.2013 року визнано відповідача батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після чого відповідач разом із дітьми переїхав проживати без реєстрації у с. Бакорин Млинівського району Рівненської області, що призвело до того, що до школи діти повинні добиратись пішли близько 4 кілометрів в одну сторону, у зв'язку з чим часто за несприятливих погодних умов пропускають заняття у школі, не відвідують навчальний заклад, тому органом опіки та піклування було рекомендовано перевести дітей на навчання в Олицьку школу, де проживає їх бабуся, рекомендовано провести ремонт у будинку у смт. Олика, однак вказані рекомендації ОСОБА_12 було проігноровано. 31.03.2016 року ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зв'язку з залишенням їх батьком на декілька днів, зловживанням останнім алкогольними напоями та неналежний догляд за дітьми їх було тимчасово поміщено до ПЗ «Дитячий будинок «Дім затишку» (с. Дерно), надано відповідачу час для проведення ремонту у будинку, що в АДРЕСА_1 з метою, що б з нового навчального року діти пішли в школу поряд, однак відповідач належних висновків не зробив.

Тому, просять суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, передавши дітей органу опіки та піклування Ківерцівської РДА для подальшого їх влаштування, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно.

Представник позивача органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час він зробив відповідні висновки та бажає опікуватись дітьми та проживати з ними однією сім'єю, створить для дітей усі необхідні умови для проживання їх поблизу навчального закладу.

Прокурор Бондар О.В. в судовому засіданні висловила думку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дітей та просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Судом встановлено, що зі свідоцтв про народження (а.с. 13-19) вбачається, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тому немає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Як вбачається із матеріалів справи, неодноразово проводились обстеження умов проживання сім'ї (а.с. 18-19, 35-36), було встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, працює, тому часто залишає дітей самих, діти змушені ходити пішли до школи більше 4 кілометрів по польовій дорозі, профілактичні заходи не дали позитивного результату.

Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 31/02-18 від 28.07.2016 року про позбавлення батьківських прав про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 4) - позбавлення батьківських прав останнього відносної неповнолітніх дітей є доцільним та відповідає інтересам дітей.

Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 ствердив, що він є директором закладу, де на даний час знаходяться діти, відповідач неодноразово відвідував дітей, діти сумують за батьком, горнуться до нього, бажають проживати разом із ним. Свідок ОСОБА_4 - донька відповідача суду показала, що як вона так і менші брат та сестра бажають проживати з батьком однією сім'єю.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 хоча і проживав з ОСОБА_7 в незареєстрованому шлюбі, однак згідно із рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.08.2013 року за його позовом визнано батьківство щодо неповнолітніх дітей. Крім цього, в судовому засіданні не було встановлено факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків, що стверджується показами свідків ОСОБА_13 Також судом врахована думка неповнолітніх дітей, які заперечують щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

На думку суду, незабезпечення батьком ОСОБА_2 умов для навчання своїх неповнолітніх дітей (школа знаходиться на відстані 4 км.) не може стверджувати факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключним крайнім заходом, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації в інтересах дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа - Ківерцівський відділ Маневицької місцевої прокуратури, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич