Справа № 2-3005/11
Провадження № 6/761/962/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у справі №2-3005/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду з заявою, в якій просять суд відстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2011 року по цивільній справі №2-3005/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до строком на 6 місяців у зв'язку із тим, що існуючий на сьогоднішній день матеріальний станом заявниці не дає їй можливості виконати рішення суду в добровільному порядку.

Представник заявника в судовому засіданні вказану заяву підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні заяви відмовити з огляду на її безпідставність та наявність цілого переліку нерухомого та рухомого майна у боржника, на частину якого у цій справі вже накладення арешт в межах примусового виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2011 року по цивільній справі №2-3005/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було стягнуто з останньої на користь банку заборгованість в сумі - 68 424,89 доларів США, що становить - 542 342,64 грн.

Згідно ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, а також про зміну порядку і способу його виконання.

При цьому Верховний Суд України в пункті 10 Постанови №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003р. з наступними змінами і доповненнями, вказує про те, що задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

В даному випадку боржник вказує підстави, які, на його думку, ускладнюють виконання рішення суду, це неможливість виконання рішення суду у зв»язку з відсутністю коштів та його незадовільний матеріальний стан.

Між тим, заявником не було надано у відповідності до вимог ст.ст.10,58-60 ЦПК України жодних доказів щодо виникнення виключних обставин в розумінні ст.373 ЦПК України, а наведені ним підстави не можуть бути визнанні судом такими, що вказують на відстрочення виконання рішення суду.

Судом враховано, що боржник має цілий ряд рухомого та нерухомого майна, частина з якого оголошено в розшук та арештовано з метою забезпечення стягнення коштів боргу в межах примусового виконання виконавчого листа у цій справі.

Також, при прийняті вказаного рішення судом також враховано, що відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Аналізуючи обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено наявність у боржника виняткових або надзвичайних обставин в розумінні ст.373 ЦПК України, які б могли утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення клопотання, передбачені ст.373 ЦПК України, відсутні, а відтак подана заява представника боржника задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на нормах законодавства і досліджених доказах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36 Закону України „Про виконавче провадження", ст. 209, 210, 373 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.10.2016 року про відстрочення виконання судового рішення у справі №2-3005/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.12.2006 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків або якщо її не скасовано після розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва.

Суддя: