АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Синявському Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Альянс «Максимум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь Алко Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю»Інтернаціональна група Вин України № 1», ОСОБА_6 про встановлення фактів, стягнення заробітної плати та визнання договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Альянс «Максимум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь Алко Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю»Інтернаціональна група Вин України № 1», ОСОБА_6 про встановлення фактів, стягнення заробітної плати та визнання договору недійсним.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Альянс «Максимум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь Алко Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю»Інтернаціональна група Вин України № 1», ОСОБА_6 про встановлення фактів, стягнення заробітної плати та визнання договору недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з направлення справи до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивачем є фізична особа - працівник, спір виник з трудових відносин, відповідно розгляд даного спору віднесено до цивільної юрисдикції, при цьому розгляд даної справи в порядку цивільного судочинства міськрайонним судом не тільки можливий, але є обов'язковий в силу п. 6 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Альянс «Максимум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь Алко Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю» Інтернаціональна група Вин України № 1», ОСОБА_6 про встановлення фактів, стягнення заробітної плати та визнання договору недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України подана заява ОСОБА_4 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Свій висновок суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до вимог статей 3, 221, 222, 231, 231 КЗпП України визначено принцип індивідуалізації трудових спорів, тобто кожен трудовий спір має розглядатися уповноваженим органом окремо, а тому даний позов не може бути розглянутий в суді.

Проте до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. До них належать, зокрема: якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства - п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК).

Відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Альянс «Максимум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітязь Алко Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю»Інтернаціональна група Вин України № 1», ОСОБА_6 про встановлення фактів перебування у трудових відносинах із відповідачами, стягнення заробітної плати та визнання договору недійсним.

Отже, заявлені вимоги ОСОБА_4 за суб'єктним складом спору (однією зі сторін у спорі є фізична особа) та за характером відносин (спір про право цивільне) віднесені до компетенції судів цивільної юрисдикції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_4, як таких, що не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, є помилковим.

Висновок суду першої інстанції, з урахуванням заявлених вимог позивача до чотирьох відповідачів, про те, що кожен трудовий спір має розглядатися уповноваженим органом окремо, зроблений без визначення умов за яких таке об'єднання не допускається, при цьому об'єднання і роз'єднання позовів в силу статті 126 ЦПК України не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Так, абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв'язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз'єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз'єднання позовів і копія пред'явленого позову.

Таким чином, суд у відповідності до вимог статті 126 ЦПК України вправі під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду вирішити питання про об'єднання або роз'єднання позовів з власної ініціативи.

Висновок суду першої інстанції про те, що поданий ОСОБА_4 позов не може бути розглянутий в суді суперечить положенням статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК, в яких визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, належним чином не визначився зі змістом, підставами вимог заявника та характером спору і помилково відмовив у відкритті провадження в справі.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: