АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, ОСОБА_3, на дії державного виконавця, за апеляційною скаргою Кочіна Геннадія Івановича в інтересах публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року, -

у с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС МЮ України ОСОБА_2 та просило скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26 вересня 2016 року ВП № 52362282; зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження та провести передбачені законом дії по примусовому виконанню рішення суду про стягнення із ОСОБА_3; одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, накласти арешт на майно та рахунки боржника.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року в задоволенні вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представником ПАТ «УкрСиббанк» ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам матеріального та процесуального закону та про постановлення нової ухвали про задоволення скарги.

Представник стягувача, зокрема, посилається на ту обставину, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні скарги, оскільки АТ «Укрсиббанк» згідно норми ст. 533 ЦК України та Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» визначив суму заборгованості за кредитним договором станом на дату пред'явлення виконавчого листа до виконання, яка складає 13 933 569,50 грн. Зазначає, що оскільки за виконавчим документом стягненню підлягає 468 807,46 євро, що на момент пред'явлення становить 13 933 569,50 грн., даний виконавчий документ пред'явлено на виконання за належною підвідомчістю, а саме до відділу примусового УДВС МЮ України.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «УкрСиббанк» - Дзюбенко Р.В. подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, та їх представники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про

_____________________________________________________

Справа № 2-9071/11

№ апеляційного провадження 22-ц/796/15550/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Під час розгляду справи за зазначеною скаргою судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 468807,46 євро, що еквівалентно 4622441,55 грн. за курсом НБУ на день винесення рішення та судові витрати в розмірі 1820,00 грн.

15 серпня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (а. с. 7).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2 від 26 вересня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-9071/11, виданого 15 серпня 2013 року (а. с. 6).

Відмовляючи в задоволенні скарги ПАТ «УкрСиббанк», суд виходив з того, що в ході розгляду скарги не встановлено порушень посадовою особою відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України законодавства та прав стягувача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованим та відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу», а саме частиною другою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення суду.

Частина 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими, зокрема, сума зобов'язань становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Оскільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, а підстави для перерахунку суми заборгованості, розрахованої та визначеної у рішенні суду, відсутні, тому обґрунтованим є висновок про законність винесення державним виконавцем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 21, 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-2159цс16, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступлення від такої правової позиції апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до положення ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Так, Шевченківським районним судом м. Києва 15 серпня 2013 року було видано виконавчий лист у справі, який стягувачем 14 вересня 2016 року пред'явлено до відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України до виконання та у заяві зазначено еквівалент суми стягнення станом на 14 вересня 2016 року 13 933 569,50 грн. (а. с. 8).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що державним виконавцем не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сума боргу за виконавчим листом становить більше десяти мільйонів гривень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність дій старшого державного виконавця та необґрунтованість скарги ПАТ «УкрСиббанк».

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення скарги, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті справи.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Кочіна Геннадія Івановича в інтересах публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова