Справа № 750/7738/16-ц Провадження № 22-ц/795/2460/2016 Головуючий у I інстанції Філатова Л. Б. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Губар В.С., Скрипки А.А.

при секретарі Халимон Т.Ю.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Пассервіс» Відкритого акціонерного товариства «Чернігівавтосервіс» про зобов»язання забезпечити право на безкоштовний проїзд,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.11.2016, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про зобов»язання забезпечити право на безкоштовний проїзд відмовлено, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги рішення суду від 22.11.2016 є незаконним, судом неправильно установлені обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права.

В скарзі заявник зазначає, що внаслідок неправильного визначення статусу маршруту автобусів, судом незаконно не відновлено права позивача визначені ст. 38-1 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991, а саме право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі), оскільки він ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, що дає право на безоплатний проїзд. Відповідачем не доведені обставини, що автобуси № 2 маршрутом «проспект ОСОБА_4 Дачі (Рівнопілля)» та № 22 маршрутом «вулиця ОСОБА_5 Дачі (Рівнопілля)» є приміськими.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності загального захворювання (а.с. 7), отримує пенсію за віком (а.с. 3).

Письмово 30.05.2016 позивач звертався до ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» з приводу порушень його прав безоплатного проїзду у пасажирському міському транспорті, посилався на те, що він є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що відповідно до ст. 38-1 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ст. 12 ЗУ «Про транспорт» дає йому право на пільги щодо безоплатного користування транспортом (а.с. 4).

Листами від 14.07.2016 ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» та від 28.04.2016 Управління транспорту та зв»язку Чернігівської міської ради (а.с. 5, 6) ОСОБА_1 повідомлено, що перевізник не має можливості надавати безоплатний проїзд громадянам окремих пільгових категорій з причин непередбаченості з 01.01.2016 коштів у державному бюджеті на відшкодування перевізникам збитків (компенсації витрат), пов»язаних з пільговими пасажирськими перевезеннями, у перевізників відсутній обов»язок виконувати державні пільгові перевезення за рахунок працівників транспорту.

Відмовляючи в задоволенні позову суд прийшов до висновку, що законодавчими актами не передбачено права інвалідів ІІ групи на безплатний проїзд у пасажирському транспорті загального користування на приміських маршрутах.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Статтею 37 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» установлено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Згідно із ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди I та II групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда I групи або дитину-інваліда), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі). Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України «Про транспорт».

Проте, доводи апеляційної скарги, що за договорами № 07 та № 15 від 07.04.2014, укладеними відповідачем з Управлінням транспорту та зв»язку Чернігівської міської ради, останній надав перевізнику право на пасажирські перевезення на міському автобусному маршруті загального користування № 2 «ОСОБА_4 Дачі (Рівнопілля)» та № 22 «ОСОБА_5 Дачі (Рівнопілля)» і № 22а «ОСОБА_5 Дачі (Рівнопілля) (через вул. Кільцеву)» (а.с. 74-78, 79-81), не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Як вбачається, суд першої інстанції послався на ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт», згідно якої: «автобусний маршрут міський - автобусний маршрут, який не виходить за межі території населеного пункту; автобусний маршрут приміський - автобусний маршрут, який з'єднує населені пункти і протяжність якого не перевищує 50 км», та встановив що автобус № 2 маршрутом «проспект ОСОБА_4 Дачі (Рівнопілля)» та № 22 маршрутом «вулиця ОСОБА_5 Дачі (Рівнопілля)» є приміськими автобусними маршрутами, що також підтверджується і даними Паспортів на зазначені маршрути.

Посилання в апеляційній скарзі, що внаслідок неправильного визначення статусу маршруту автобусів, судом незаконно не відновлено права позивача визначені ст. 38-1 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991, а саме право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі), оскільки він ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення з врахуванням положень ч. 2 ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Як вбачається, до матеріалів справи не надано належних і допустимих доказів, як не зазначено і посилання на наявність таких доказів, на підтвердження обставин, щодо відмови у безоплатному проїзді в автобусах вказаних маршрутів позивачеві.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно перевірив права та обов'язки сторін і прийшов до правильного висновку, що заявлені позовні вимоги щодо порушення права позивача на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті не підлягають задоволенню, а відтак обгруновано відмовив в задоволенні заявлених вимог.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: