АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/867/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участі секретаря - Рожук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ Кредобанк про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Підволочиського районного суду від 20 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Кредобанк» про стягнення коштів - відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» на його користь 28 459 грн.08 коп., посилаючись на порушення судом норм матеріального та поцесуального права. В обгрунтування вимог посилається на те, що відповідач не надав жодного документу, яким би підтверджувалось експлуатація ним транспортного засобу на літніх автошинах. На його думку, належним доказом у даній справі могли б бути висновки спеціалістів чи експертів, які мають спеціальні знання.

Апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали зіславшись на доводи викладені вній.

Відповідач в судове засідання не зявся, хоч належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав умови Договору страхування .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів оскаржуване рішення суду повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

- навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

- вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину; що призвів до страхового випадку;

- подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

- одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

- несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

-наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпунктом 6.3.3 пункту 6.3. Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 березня 2007 року № 0670528, передбачено, що не є страховим випадком подія, що сталася із застрахованим транспортним засобом внаслідок, зокрема, порушення водієм правил технічної експлуатації, згідно з вимогами Правил дорожнього руху України щодо технічного стану й обладнання транспортного засобу та використання не за призначенням або з порушенням умов технічної експлуатації (відповідно до приписів виробника).

Судом установлено, що 28 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та відповідачем «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків серії К № 033079;

Пунктом 14 вказаного договору визначено його строк дії, а саме з 00.00 год. 28 грудня 2013 року по 20.00 год. 27 грудня 2014 року.

п. 20.1.18 договору передбачено, що до страхових випадків не відносяться події, які спричинили збитки чи виникли внаслідок експлуатації транспортного засобу з авто шинами, що не відповідають сезону (використання у період з 15 листопада по 15 березня включно літніх автошин) та /або вимогам Правил дорожнього руху, якщо страховий випадок стався з вини страхувальника та його вину підтверджено державним компетентним органом.

Судом встановлено, що 09 грудня 2014 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Рено - Сандеро н.з. ВО 1588ВС на автомобільній дорозі Тернопіль-Скалат-Гусятин-Жванець, на 28 км + 300 м у с. Зарубинці вчинив ДТП, внаслідок якого пошкодив належний йому автомобіль. При цьому шини автомобіля на задній осі в момент ДТП не відповідали зимовому сезону, тобто позивачем не виконані умови п. 20.1.18 укладеного між сторонами договору.

Відповідно до звіту № 285 від 18 грудня 2014 року ПП «Автоексперт» «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Рено Сандеро», н.з. ВО 1588ВС, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Рено - Садеро», н.з. ВО 1588ВС, в результаті його пошкодження при ДТП становить 28459,08 грн.

Згідно письмової відповіді № 483 від 29 січня 2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2», за результатами розгляду матеріалів щодо виплати позивачу страхового відшкодування у зв'язку із подією, що сталася 09 грудня 2014 року, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Рено-Сандеро», н.з. ВО 1588ВС відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказана подія не є страховим випадком через недотримання позивачем умов п.20.1.18 договору добровільного страхування.

Доводи апелянта, що у суду не було правових підстав для відмови у виплаті страхових коштів, колегія суддів не бере до уваги як безпідставні.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася 09 грудня 2014 року, тобто в зимовий період. При огляді автомобіля позивача було встановлено, що шини на яких використовувався пошкоджений транспортний засіб не відповідають зимовому сезону.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи, що при розгляді справи у суді було встановлено, що позивач не виконав умови п. 20.1.18 вищезгаданого Договору страхування, колегія суддів вважає висновки суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог вірними.

В таблиці фотоілюстрацій, котрі зроблені представником ТОВ «Елікс» на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_2», котрий 09 грудня 2014 року здійснював виїзд безпосередньо на місце ДТП, зафіксовано, що на задній осі автомобіля Рено-Сандеро н.з. ВО 1588ВС, встановлена шина марки MICHELIN ENERGY SAVER 205/55 R 16 91 V, яка як встановлено в суді першої інстанції не є сезонною шиною рекомендованою для використання в зимовий період.

Згідно п.п.5.2 додатку 7 Інструкції «Про затвердження Правил експлуатації колісних транспортних засобів» затверджених Наказом від 26 липня 2013 року за № 550 зареєстрованого в МЮУ 22 серпня 2013 року за № 1453/23985, передбачено, що у нормальних умовах експлуатування в організаційних і технологічних заходах передбачають, що пониження температури навколишнього середовища: нижче 5 градусів за Цельсієм погіршує еластичність протектора пневматичних шин, що спричинює погіршення умов їх зчеплення з поверхнею дороги та разом зі сніговим покривом дороги, сильним вітром спричиняє погіршення курсової стійкості, керованості КТЗ, надмірні витрати палива та забруднення довкілля спалинами;

п.п.7 п.6. додатку 7 вказаної інструкції передбачено, що з початком зимового сезону експлуатування для убезпечення КТЗ передбачають відповідні заходи матеріально-технічного забезпечення, забезпечення сезонного технічного обслуговування згідно з експлуатаційною документацією виробника КТЗ та СТОІР своєчасним створенням (поповненням) запасів у потрібній номенклатурі та кількості такими експлуатаційними матеріалами, зокрема зимові або всесезонні пневматичні шини (пневматичні колеса) відповідно до Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26 липня 2013 року № 549 (далі - Правила КПШ), засоби підвищення прохідності (ланцюги протиковзання, інше);

Відповідно до вимог щодо безпечності технічного стану та методів контролювання, затверджених ДСТУ 3649:2010 передбачено, що колісний транспортний засіб має бути укомплектований пневматичними шинами і колесами. Не дозволено установлювати шини на осі різних розмірів, типів конструкції (радіальної, діагональної, камерної, безкамерної), моделі з різними рисунками протектора, призначених для застосування в різні сезони, з шипами чи ланцюгами протиковзання та без них. Шини мають бути без пошкоджень (проколів, порізів), що оголюють корд чи брекер, а також відшарувань та здутин протектора. Не дозволено наявності сторонніх предметів, які утримуються (затиснені) між шинами здвоєних коліс КТЗ та в канавках рисунка протектора. Не дозволено установку на КТЗ шин із застосуванням додаткових елементів (прокладок), зі зміною напрямку обертання шини спрямованого обертання, а також якщо висоти рисунка протектора здвоєних коліс відрізняються між собою більше ніж на 5 мм.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновки суду, позивачем не було подано.

Відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає справи в межах позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відтак доводи апеляційної скарги про неповноту встановлення обставин справи та порушення норм матеріального права є безпідставними та необґрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження як судом першої інстанції у даній справі, так і при розгляді судом справи про стягнення страхового відшкодування. Висновків суду доводи апеляційної справи не спростовують та на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308; 313-315; 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 20 травня 2016 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3