Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. Відповідач приходиться колишнім чоловіком її дочки та зареєстрований у будинку, однак не проживає понад рік, особистих речей відповідача у будинку немає.

Враховуючи викладене, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житлом.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 2 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року рішення районного суду скасовано, й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами непроживання відповідача без поважних причин у спірному будинку з грудня 2013 року. Разом з тим, між сторонами тривалий час існує конфлікт з приводу користування зазначеним будинком, який неодноразово був предметом розгляду правоохоронних органів, зокрема поліції.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують та на правильність і законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич