У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Львівського комунального підприємства «Балатон-409», третя особа: ОСОБА_6 про зобов'язання вчинення дій, проведення перерахунку заборгованості та за зустрічним позовом Львівського комунального підприємства «Балатон-409» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача провести перерахунок заборгованості, нарахованої неправомірно, зобов'язання керівництва Львівського комунального підприємства «Балатон - 409» провести перерахунок заборгованості по сплаті платежів з урахуванням актів претензій, та ліквідувати заборгованість по сплаті за не у повній мірі наданні послуги і послуги, які не надавались.

Позов мотивовано тим, що відповідач неналежним чином надавав комунальні послуги, тому позивач, не погоджуючись з тарифами за надання комунальних послуг, сплачував їх у розмірі зазначеному ним в протоколах розбіжностей, які направляв комунальному підприємству. Оскільки на протоколи розбіжностей відповідач не відреагував, це свідчить про згоду останнього з такими тарифами, тому заборгованість за комунальні послуги відсутня. Крім того, позивач послався на те, що між ним та відповідачем не був укладений індивідуальний договір про надання комунальних послуг і, оскільки такий договір відсутній, він не зобов'язаний сплачувати комунальні послуги.

У травні 2014 року Львівське комунальне підприємство «Балатон-409» (далі ЛКП «Балатон-409», комунальне підприємство) подало зустрічний позов, вимоги якого уточнило в ході розгляду справи та просило поновити строк звернення до суду з позовом; стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, починаючи з 1 січня 2007 року у розмірі 22412,77 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що Львівське комунальне підприємство «Балатон-409» надає послуги централізованого теплопостачання, централізованого гарячого і холодного водопостачання та водовідведення, а також послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користується послугами, які надаються комунальним підприємством.

Починаючи з 1 січня 2007 року відповідачі не вносять у повному обсязі плату за комунальні послуги, у зв'язку із чим виникла заборгованість в розмірі 22412,77 грн.

На неодноразові попередження про необхідність погашення заборгованості відповідачі не реагують, у зв'язку з чим, ЛКП «Балатон-409» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2015 року, у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ЛКП «Балатон-409» заборгованість за надані послуги за період з 30 травня 2011 року по 1 травня 2014 року у розмірі 9 430,91 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просять їх скасувати.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову про зобов'язання до вчинення дій, проведення перерахунку заборгованості та частково задовольняючи позовні вимоги ЛКП «Балатон - 409» та стягуючи з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за надані послуги в межах строку позовної давності у розмірі 9 430,91 грн суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що між сторонами склалися відносини по наданню послуг з централізованого теплопостачання, централізованого гарячого і холодного водопостачання та водовідведення, а також послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Від даних послуг (надання яких підтверджено належними та допустимими доказами) відповідач не відмовлявся. Тобто між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

При цьому судом враховано відсутність письмового договору про надання та користування послугами, та визнано наявність зобов'язань по оплаті наданих послуг, оскільки згідно Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №45 від 24 січня 2006 року, власники квартир зобов'язані укладати договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору і сплачувати надані послуги у строки встановлені договором або законом. А тому не підписання відповідачем відповідного договору не звільняє його від обов'язку оплати наданих послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Позивачем за первісним позовом фактично було укладено договір на типових умовах, проте останній відмовився сплачувати вартість комунальних послуг за встановленими тарифами, подаючи при цьому протоколи розбіжностей, в яких встановлював свої тарифи за надані комунальні послуги.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ЛКП «Балатон 409» є комунальним підприємством, яке відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради визначено виконавцем послуг у житлових будинках м. Львова, а саме: з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та централізованого водовідведення тощо.

АДРЕСА_1 є багатоквартирним, належить

Львівській міській раді та перебуває на балансі ЛКП «Балатон-409», яке несе відповідальність за безпечну експлуатацію будинків.

Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користується послугами, які надаються позивачем.

ОСОБА_5 здійснював оплату вартості послуг частково, в зв'язку з самостійним встановленням цін і тарифів за надані комунальні послуги відповідачем ЛКП «Балатон-409».

Згідно розрахунків ЛКП «Балатон-409» сума заборгованості споживачів за надані комунальні послуги становить 22412,77 грн. (том 1 а.с. 220-225).

Комунальне підприємство ЛКП «Балатон-409» надавало споживачу комунальні послуги, від їх отримання останній не відмовлявся та фактично частково вносив плату за користування такими, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надається ця послуга.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території.

Згідно ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМ України незалежно від форм власності на них.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до зайнятої ними площі в будинку.

Статтями 66 та 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилими приміщеннями встановлюється угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином вказаним законом передбачено обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

ЛКП «Балатон - 409» надавало позивачу комунальні послуги, від їх отримання позивач не відмовлявся, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками по оплаті за житлово-комунальні послуги, згідно яких позивачем частково вносилася плата за користування такими, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надається ця послуга.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо.

Позивач ОСОБА_5 здійснював оплату вартості послуг частково, в зв'язку з самостійним встановленням цін і тарифів за надані комунальні послуги відповідачем ЛКП «Балатон-409». При цьому, позивач від користування послугами не відмовлявся, фактично ними користувався і користується, тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови від сплати за фактично надані послуги.

Згідно наданих комунальним підприємством розрахунків, сума заборгованості за надані комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_1 становить 22412,77 грн.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд обґрунтовано стягнув заборгованість по комунальним платежам в межах строку позовної давності, зокрема за період з 30 травня 2011 року по 1 травня 2014 року у розмірі 9 430,91 грн.

Повно встановивши обставини справи з урахуванням об'єктивно оцінених доказів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно застосував вищевказані норми матеріального права до спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог первісного позову та їх наявність для задоволення вимог зустрічного позову про стягнення заборгованості по комунальних платежам в межах строку позовної давності.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції на предмет законності і обґрунтованості, суд апеляційної інстанції дав належну оцінку усім доводам апеляційної скарги, висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині постановленої ухвали та обґрунтовано виходив з того, що правові підстави для скасування рішення місцевого суду відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Посилання заявників у касаційній скарзі на положення ГК України є безпідставними, оскільки норми цього Кодексу не регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
суддіВ.С. Висоцька
М.К. Гримич
О.В. Умнова
І.М. Фаловська