Справа № 487/7274/15-ц
Провадження № 2/487/241/16
РІШЕННЯ
Іменем України
30.09.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого-судді Андрощука В.В., при секретарі судового засідання Забродській Г.В., за участю представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та виселення,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проживає у кімнаті АДРЕСА_1 , який має статус військового майна та обліковується в органах квартирно-експлуатаційної служби ЗС, проте відповідач втратив статус військовослужбовця, а відповідно і право користування житловим приміщенням гуртожитку. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає звільнити вказану займану площу, просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування службовим приміщенням - кімнатою гуртожитку та виселити з вказаної кімнати без надання іншого службового приміщення, зобов`язавши передати зазначене житлове приміщення Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позов.
Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на раніше надані письмові заперечення.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
На підставі рішення командира в/ч НОМЕР_1 від 13.06.2007 р. ОСОБА_2 20.03.2008 р. виданий ордер №40/13-117 на право зайняття з сім`єю житлової площі в гуртожитку АДРЕСА_2 .
Відповідно до ордеру № 55 від 17.03.2009 виданого ОСОБА_2 , останній має право проживати та бути зареєстрованим в гуртожитку Миколаївського гарнізону, яке складається із однієї кімнати за адресою: АДРЕСА_3 .
30.06.2011 р. гуртожиток за адресою: АДРЕСА_4 , був переданий КЕВ м. Миколаїв на баланс Будинкоуправління №1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (акт приймання-передачі від 30.06.2011).
Актом перевірки законності заселення та мешкання громадян України, стану утримання будівлі та приміщень в гуртожитку Збройних Сил України за адресою: АДРЕСА_4 , затвердженого ТВО начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку полковника Биковець О.М. від 30.07.2013р., встановлено перелік осіб, які не мають (втратили) зв`язок зі Збройними Силами України та безпідставно мешкають в гуртожитку, серед яких є відповідач.
Згідно з довідкою №1023 від 20.08.2015 р. в кімнаті АДРЕСА_1 проживає та зареєстрований з 15.06.2007 р. відповідач.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Аналогічне положення містить і частина 4 статті 9 ЖК України.
Загальні правила користування житловими приміщеннями у гуртожитках регулюються статтями 125-132 ЖК України.
Правовідносини щодо користування та забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців та членів їх сімей житлом, в тому числі і приміщеннями гуртожитків, також регулюються Законом «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року № 500-VI, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою КМ України від 3 серпня 2006 року № 1081, та Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МОУ від 30 листопада 2011 року № 737 (далі - Інструкція).
Підставою виселення відповідачів позивач зазначає той факт, що ОСОБА_2 втратив зв`язок зі Збройними Силами України у зв`язку з чим втратив статус військовослужбовця, а відповідно і право на користування житловим приміщенням, а тому він підлягає виселенню на підставі ст. 132 ЖК України та пункту 5.10 Інструкції.
Відповідно до ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Стаття 125 ЖК України визначає коло осіб, які не можуть бути виселені із службових житлових приміщень в випадках зазначених у статті 124 цього Кодексу, зокрема: інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.
Пунктом 5.10 Інструкції, передбачено, що особа, яка звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством. У разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні. Працівник, який звільнений з роботи і має стаж роботи менше ніж 10 років, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з ним проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.
Проте, з наданої суду копії трудової книжки відповідача вбачається, що з урахуванням служби в Збройних Силах України в підрозділах Національної Гвардії, його вислуга становить 15 років.
Крім того, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи та, як вбачається із свідоцтва про хворобу №4 та довідки до акта огляду МСЕК №363247, його захворювання пов`язано із проходженням служби в ОВС.
Таким чином, ОСОБА_2 є особою, на яку розповсюджується дія ст. 125 ЖК України.
Відповідно до ч.3 ст. 132 ЖК України, осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.
Отже, встановлені обставини свідчать про відсутність підстав вважати відповідача особою, яка втратила право користування кімнатою в гуртожитку та який підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення за ст.ст. 124, 132 ЖК України та п. 5.10 Інструкції.
Дослідивши докази долучені до матеріалів справ, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 79, 88, 209-212, 215, 218 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
В задоволення позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та виселення - відмовити.
Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного сулу Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.
Суддя: В.В. Андрощук