Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури м. Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Генеральної прокуратури України, Прокуратури м. Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Просила стягнути з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України 1 500 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої громадянину України незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 19 липня 2010 року по 19 жовтня 2012 року, впродовж 2 років та 3 місяців перебувала під слідством та обвинувачувалась у вчиненні тяжкого злочину. 19 липня 2010 року стосовно неї як колишнього заступника Голови Державного казначейства України було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Окрім того, зазначає, що з 20 липня 2010 року по 17 вересня 2010 року вона перебувала у Слідчому ізоляторі у зв'язку із застосуванням до неї міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що 19 липня 2010 року слідчим Генеральної прокуратури України здійснювався її допит впродовж 13 годин, під час якого слідчий дозволяв собі зневажливо висловлюватися на адресу ОСОБА_4, а відтак даний допит на думку позивача носив характер катування.

Позивачка зазначає, що порушена кримінальна справа негативно вплинула на її діловий імідж, а інформація в мережі Інтернет стосовно неї до сьогоднішнього дня шкодить її професійній діяльності.

Через неправомірні дії органів дізнання та досудового слідства у неї виникли негативні зміни у психологічному стані, яких вона зазнала внаслідок завданих фізичних і душевних страждань.

Таким чином вважає, що внаслідок незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного притягнення як обвинуваченої, порушення під час проведення дізнання та досудового слідства конституційних прав громадянина, вона має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 50 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року змінено в частині стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 50 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди, зазначено: Стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 50 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої та апеляційної інстанції у частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 1 500 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 19 липня 2010 року старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радником юстиції Єнєвим А.В. було порушено відносно ОСОБА_4 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

22 липня 2010 року Печерським районним судом м. Києва було обрану ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

17 вересня 2010 року старшим слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України Єнєвим А.В. було винесено постанову про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

19 жовтня 2012 року за результатами проведення досудового слідства старшим слідчим слідчого відділу прокуратури м. Києва Недільком О.В. винесено постанову про закриття кримінальної справи №49-2928 на підставі п. 2 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і службових осіб Державного казначейства України та Міністерства фінансів України ознак складу вищевказаних злочинів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 вищевказаного закону, право на відшкодування шкоди виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Як визначено ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховують стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що внаслідок незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного притягнення як обвинуваченої, ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави у розмірі 50 000,00 грн, яка визначена судом із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд, правильно зазначив, що стягнення коштів провадиться з Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку у відповідності до вимог ст.ст.23, 48 Бюджетного кодексу України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук