Провадження № 22-ц/783/5228/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

З участю: позивачів та представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Банк інвестиції та заощаджень»,фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та зобов'язання до вчинення дій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не взяв до уваги надані докази в підтвердження наведених в позовній заяві обставин, які стосуються правовідносин із відповідачами. Одночасно звертає увагу на відсутність попереднього судового засідання у справі, відсутність письмової ухвали суду щодо вирішення питання забезпечення доказів та не дослідження судом цілого рядку письмових доказів на які він посилався у позовній заяві.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ФОП ОСОБА_2- ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом статтей 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи та судом першої інстанції належно встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 14.11.2014 року та зареєстрованої в реєстрі за № 5719, укладено Договір доручення від 19.11.2014 року.

Відповідно до умов вищевказаного договору доручення повірений (ФОП ОСОБА_2) зобов»язувався від імені і за рахунок довірителя здійснити певні дії, зокрема, надати консультаційні послуги щодо підбору житла, умов придбання квартири, умов участі у фонді фінансування будівництва (п.1.1.1 Договору доручення ); закріпити за довірителем квартиру у встановленому порядку (п.1.1.2 Договору доручення); оформити з управителем та передати довірителю у порядку визначеному законом необхідні та достатні документи для державної реєстрації права власності довірителя на квартиру (п.1.1.3 Договору доручення); представляти інтереси довірителя у відносинах з управителем (п.1.1.4 Договору доручення).

Судом перевірено та встановлено, чого не заперечили позивачі, що свої зобов»язання по договору доручення ФОП ОСОБА_2 виконав повністю, зокрема, ОСОБА_4 надано консультаційні послуги щодо підбору житла, умов придбання квартири, умов участі у фонді фінансування будівництва, а також було підібрано об»єкт інвестування- двохкімнатну квартиру №77, секція 6 загальною площею 60,9 кв.м у житловому будинку на АДРЕСА_1.

Згідно статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки довірителя.

Відповідно до статті 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчиняти повіреному. Дії, які належить вчиняти повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

Так як довіритель ОСОБА_4 не надав повіреному ФОП ОСОБА_2 довіреності на виконання всіх умов договору, то відповідно п. п.1.1.2-1.1.4 Договору доручення виконані не були. Згідно п.1.2 цього Договору доручення, довіритель не позбавлений права самостійно виконувати дії визначені предметом цього Доручення.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що в день підписання договору доручення 19.11.2014 року довіритель вніс на рахунок повіреного 140 000 грн., що було передбачено п.п. 2.2 Договору доручення.

15.12.2014 року між сторонами договору доручення від 19.11.2014 року було укладено Додаткову угоду №1 від 15.12.2014 року відповідно до якої було змінено об»єкт інвестування. Умови угоди довірителем були виконані.

Однак, умови Додаткової угоди від 15.12.2014 року щодо підписання Договору про участь у ФФБ з управителем не були виконані через відмову довірителя підписати Договір. У зв»язку з цим на адресу Довірителя ОСОБА_4 повірений надіслав лист від 25.03.2015 року №3 про розірвання договору доручення та про повернення коштів. Кошти довірителю були повернені у повному обсязі повіреним згідно платіжного доручення №5 від 25.03.2015 року , чого останній не заперечив.

Посилання позивача на порушення відповідачем ФОП ОСОБА_2 вимог ст.ст. 230, 233, 234 ЦК України не знайшли свого підтвердження ні в суді першої, ні апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи те, що договір доручення був укладений із повіреним ФОП ОСОБА_2, суд не наділений правом втручатися у банківську таємницю чи вимагати від банку ПАТ «Банк інвестиції та заощадження» договори, які не є предметом спору та укладені з іншими фізичними чи юридичними особами для вивчення їх умов та порівняння з договором, який укладений з позивачем, відтак у задоволенні клопотання позивача в цій частині судом підставно відмовлено.

Щодо доводів сторони позивача про відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції в цій частині позовних вимог відмовлено через відсутність доказів, які підтверджують завдання моральної шкоди та страждання позивачів, з чим колегія суддів погоджується.

Судом першої інстанції підставно відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, яка не була стороною договору.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вище викладене , колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а відтак підстав для його скасування немає

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в і д х и л и т и .

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота