АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 759/2492/16 Головуючий у 1-ій інстанції - Петренко Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі: Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту фонду «Житло-сервіс» про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту фонду «Житло-сервіс» заборгованість у розмірі 2 280 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 730,50 грн., 3% річних в сумі 348,84 грн. та судовий збір у розмірі 1218 грн., а всього 4 577,34 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволені зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства з експлуатації і ремонту фонду «Житло-сервіс», зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є балансоутримувачем приміщення паркінгу. Позивач не надав суду доказів на підтвердження вимог щодо вартості обслуговування паркінгу. Послуги зазначені позивачем у розрахунку витрат на утримання паркінгу відносяться до житлово-комунальних послуг, порядок надання яких врегульовано ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Відповідачпідтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про участь у витратах на утримання паркінгу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не виконує взятих на себе зобов'язань, а тому має сплатити заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.ст.525,526,527,530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За умовами ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за договором купівлі - продажу від 09.11.2006 року придбала машиномісце АДРЕСА_1

15.03.2008 року між КП з експлуатації і ремонту фонду «Житло-сервіс» та ОСОБА_2 було укладено договір про участь у витратах на утримання паркінгу.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» на споживача покладено обов'язок укласти договір про надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, підписавши договір сторони досягли домовленості стосовно форми і змісту договору, визначили предмет договору, права та обов'язки, визначили істотні умови, які в свою чергу лише регулюють взаємовідносини сторін при наданні, споживанні послуг, передбачених договором.

Одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в статті 3 та статті 627 ЦК України принцип свободи договору, який полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утриматись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Згідно наказу КП «Житло Сервіс» та розрахунку витрат на утримання паркінгу власники машиномісць по АДРЕСА_1, тариф складає з 19.11.2009 року - 120 грн., з 26.11.2010 року - 190 грн., з 29.02.2012 року - 233,98 грн.. з 27.04.2012 - 235,67 грн., з 01.07.2012 року - 237,83 грн., з 27.08.2013 року - 238,90грн., з 12.12.2012 року - 240 грн..

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Згідно розрахунку заборгованості машиномісця 23 з листопада 2012 року по вересень 2015 року складає 8 029,49 грн., 3% річних становлять 702,20 грн., інфляційне змішення боргу становить 3 504 грн.

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що укладений між сторонами договір не відповідає вимогам типового договору, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 627 ЦК України з урахуванням положень ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливост

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2, яка отримує послуги, що надаються позивачем, з утримання паркінгу, не сплачувалаїх у обсязі, визначеному наказом КП «Житло-сервіс» від 19.11.2008 року № 271, за умовами п. 4.2. договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

В силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач допустив прострочення виконання умов договору, вимога про стягнення 3 процентів річних є обґрунтованою.

Такими чином, суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - сервіс».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: