АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/9228/15-ц Головуючий суддя І інстанції Алфьорова Т.М.
Провадження № 22-ц/790/1622/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року судова колегія судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Коваленко І.П.,

суддів - Довгаль А.П.., ОСОБА_1

при секретарі Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності, усунення перешкод у здійсненні права власності квартирою та визначення порядку користування квартирою,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності, усунення перешкод у здійсненні права власності квартирою та визначення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження органу приватизації виконкому м. Харкова від 16 червня 1999 року № 36869, квартира 24 за адресою м. Харків, Салтівське шосе, будинок 102 належить на праві спільної сумісної власності йому та відповідачу.

Відповідно до технічного паспорту дана квартира розташована на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат площею 27,1 кв.м., з яких перша кімната 13,2 кв.м, друга 13,9 кв.м., кухня 5,8 кв.м., вбиральня 1,1 кв.м, ванна кімната 2,2 кв.м, коридор 7,6 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 2,9 кв.м. Загальна площа квартири 44,7 кв.м.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї. Проте, в свідоцтві про право власності на житло не вказано, що воно належить співвласникам у рівних частках, у звязку з чим він не має можливості розпорядитися належною йому власністю. Відповідач чинить перешкоди в реалізації його права на користування власністю.

В звязку з цим просив визначити частки в спільній сумісній власності квартири №24 за адресою м. Харків, Салтівське шосе, будинок 102 кожному із її співвласників, а саме: по 1/2 частині квартири; усунути перешкоди у здійсненні права власності на частину спірної квартири шляхом зобовязання відповідача надати ключі від вхідних дверей вказаної квартири і не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою; встановити порядок користування квартири із виділом в натурі йому жилу кімнату 13,2 кв.м. з балконом 2,9 кв.м, а відповідачу - жилу кімнату13,9 кв.м., інші приміщення квартири (майно) залишити в спільному користуванні; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладені вище, а також вказав, що незважаючи на те, що в квартирі не мешкає десь з 2000р., протягом всього часу самостійно одноособово несе витрати по утриманню спільного сумісного майна, сплачує комунальні послуги. За його кошти проводились три рази косметичні ремонти квартири. Біля трьох років до жовтня 2015р. квартира по взаємній згоді здавалася в оренду, так як були потрібні гроші для того, щоб допомогти сину у складній життєвій ситуації. З початку жовтня 2015 року син заселився в квартиру, хоча квартиранти повинні були піти тільки 22.10.15р. та чинить перешкоди в її користуванні, так 09.10.2015 року він пришов до квартири і не міг зайти до неї, так як було змінено замки і тому вимушений звертатися до міліції. Колишня дружина дзвонила йому щодо вселення сина в квартиру, але він їй сказав, що прийми квартиру від квартирантів, а потім будуть вирішувати питання стосовно квартири.

Відповідач позов визнав частково та пояснив, що він не заперечує проти визначення частки кожного власника по 1/2 частині в спірній квартирі, так як кожен із співвласників має право власності на частку у спірній квартирі. Він мешкав в спірній квартирі десь з 1999 року, а батько не мешкає у квартирі з 2000 року, так як проживає у дружини. До того як батько пішов до дружини він займав кімнату 13,9 кв. м., а він кімнату 13,2 кв. м. Останні три роки з його згоди батько здавав квартиру в оренду, так як були потрібні гроші. В вересні 2015 року сусідка попередила його, що квартиранти з"їхали і тому його мати попередила, що він буде заселятися в квартиру, але батько був не згоден. У нього були ключі від квартири, він змінив нижній замок і 10.10.2015 року разом з дружиною, її сином, а також з їх малолітнім сином виїхав до квартири. Батько не приходив, коли вони в"їхали в квартиру і в міліцію його не викликали. Батько раніше займався ремонтом квартири, так само як і він. До квартирантів він ставив замок на свою кімнату 13,9 кв. м. На теперішній час він також займає кімнату 13,2 кв. м. з балконом і просив виділити йому в користування цю кімнату, так як він мешкає з дружиною, у них двоє дітей, у тому числі і їх сумісні з дружиною малолітній син, який хворий, так як у нього хворі нирки, а крім того десь треба сушити речі малюка.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 січня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визначено частки в спільній сумісній власності на квартиру за ОСОБА_2 1/ 2 частини квартири та за ОСОБА_3 1/ 2 чстини квартири; встановлено порядок користування квартирою; виділено в користування ОСОБА_2 жилу кімнату 13,9 кв.м., а ОСОБА_4 - жилу кімнату 13,2 кв.м. з балконом 2,9 кв.м.; в спільному користуванні залишено приміщення загального користування: вбиральню 1,1 кв.м., ванну кімнату 2,2 кв.м. та коридор 7,6 кв.м. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 974,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права приватної власності на частину спірної квартири шляхом зобовязання відповідача надати ключі від вхідних дверей вказаної квартири та не чинити перешкод в користуванні даною квартирою; змінити рішення суду в частині визначення порядку користування, а саме встановити порядок користування квартирою із виділом в натурі жилої кімнати 13,2 кв.м. з балконом 2,9 кв.м. а відповідачу - жилу кімнату 13,9 кв.м. інші приміщення квартири залишити в спільному користуванні, посилаючись на те, що у нього, як власника квартири та людини похилого віку (75 років) з серцевим захворюванням, повинна бути власність та можливість нею користуватися для задоволення власних потреб. Задоволення позову дозволить апелянту користуватися кімнатою, меншої площі з балконом, виходити на повітря.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, на підставі свідоцтва про право власності на житло (реєстраційний № 8-99-197438 від 16.06.1999р.), виданого згідно розпорядження органу приватизації виконкому м. Харкова від 16 червня 1999р. № 36869 квартира 24 за адресою м. Харків Салтівське шосе, будинок 102 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов висновку, що кожному із співвласників належить по 1/ 2 частини квартири 24 за адресою м. Харків, вул. Салтівське шосе, буд. 102.

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Згідно із статтею 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників.

Відповідно до технічного паспорту квартира №.24 по вул. Салтівське шосе, будинок 102 в м. Харкові розташована на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 27,1 кв.м., у тому числі перша кімната 13,2 кв.м., друга кімната 13,9 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., ванної кімнати 2,2 кв.м. коридору 7,6 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 2,9 кв.м. Загальна площа квартири 44,7 кв.м.

Враховуючи, що відповідач проживає в квартирі, позивач в квартирі не проживає, а проживає у своєї дружини, у відповідача є малолітня дитина, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виділення у користування відповідача кімнати з балконом.

Доводи позивача стосовно того, що в звязку із хворобою йому потрібна спірна кімната з балконом, обгрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів, оскільки доказів цього ним, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, не надано.

Також колегією суддів приймаються пояснення сторін стосовно того, що позивач в квартирі не проживає, а проживає у дружини, відповідач в квартирі проживає разом із дружиною та двома дітьми.

Що стосується рішення суду про відмову у позові в частині усунення перешкоди у здійсненні права приватної власності на частину спірної квартири шляхом зобов'язання відповідача надати ключі від вхідних дверей вказаної квартири і не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою, то колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Згідно висновку про результат розгляду заяви позивача від 24.10.2015 року, він звертався до органів внутрішніх справ, щодо прийняття заходів відносно сина, у зв"язку з тим, що він змінив замки і він 09.10.2015 року не міг потрапити до квартири.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач не заперечував, що змінив замок в квартирі і надав ключі позивачу.

Позивач в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що ключі від квартири, які дав відповідач, дверей в квартиру не відкривають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що права позивача ,як власника, підлягають захисту шляхом зобовязання відповідача не перешкоджати позивачу користуватись квартирою та зобовязати відповідача надати позивачу ключі від спірної квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., пропорційно від задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року в частині відмови в позові про усунення перешкод у здійсненні права власності скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей квартири № 24 будинку № 102 по Салтівському шосе в м. Харкові та не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді