Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/86/13-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А.В.
Категорія 81 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

при секретарі судового

засідання Мишаковській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року

по справі за поданням державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області Пінчук К.А. (далі - державний виконавець) про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року державний виконавець звернувся до суду із поданням, в якому просив вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року подання задоволено. Тимчасово обмежено боржника - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України, до погашення у повному обсязі заборгованості по виконанню виконавчого листа № 285/86/13-ц від 13.02.2013, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області. Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, висновки суду є суперечливими, не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону, суд порушив норми матеріального та процесуального права. Також посилається на те, що йому не було відомо про розгляд справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця, виходив з того, що у боржника ОСОБА_2 існує заборгованість по виконанню рішення, і він ухиляється від виконання зобов'язань.

Із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до чинного законодавства у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Подання повинно містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ.

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю.

Проте, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не взяв до уваги, того, що про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Так, із матеріалів справи вбачається, що у Новоград-Волинському міськрайонному ВДВС ГТУЮ в Житомирській області на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області № 285/86/13-ц від 13.02.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., у твердій грошовій сумі у розмірі 100,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а. с. 4).

18.02.2013 державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області Козловим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого документа (а. с. 5).

Також у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості сплаті аліментів ОСОБА_2, згідно якого станом на 01.08.2016 загальна сума заборгованості становить 3053,57 грн. (а. с. 16).

У судовому засіданні судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність існуючої заборгованості по сплаті аліментів та щодо необхідності у її погашенні останній неодноразово повідомлявся.

Проте у справі відсутні докази направлення подання ОСОБА_2

Крім того, ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи подання було розглянуто у відсутність державного виконавця.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Проте, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів" не відповідає вимогам законодавства .

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

У поданні державного виконавця, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо надання боржнику строку для добровільного виконання рішення, ухилення від виконання рішення суду.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону №606-ХІУ, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, державний виконавець направив до суду подання, копію постанови про відкриття провадження та виконавчого листа, без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов'язань, тому висновок суду про задоволення клопотання є передчасним.

Неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржником від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання можуть бути однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Крім того, у суді апеляційної інстанції боржник ОСОБА_2 надав підтверджуючі докази сплати утвореної заборгованості по аліментам.

Виходячи з наведеного в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області Пінчук К.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: