12.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/6434/16-ц
12 грудня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/6434/16-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1, у якій просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. Позов мотивований тим, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому у ДТП, вчиненому з вини відповідача, а відтак до позивача на підставі ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України перейшло право вимоги до відповідача у порядку регресу.
В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2015р. у справі № 204/2477/15-к, встановлено, що відповідач в ході експлуатації автомобіля НОМЕР_1, грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 (а, б), 31.4, 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого 19.12.2014р. спричинив ДТП, у якій, зокрема, автомобіль НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до полісу серії № АІ/0179613, автомобіль НОМЕР_1, на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом.

Відповідно до звіту експертного дослідження про оцінку вартості майнової шкоди № 75/12/14 від 10.01.2015р. розмір збитків, завданих власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Порш Каен», складає 48 5569,55 грн.

На виконання умов договору страхування позивач, на підставі страхового акту № 90069, розрахунку суми страхового відшкодування від 01.08.2014р. та платіжного доручення № 4199 від 12.10.2015р., перерахував потерпілому у ДТП скоєному з вини відповідача страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.

Водночас, відповідно до ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, враховуючи, що ДТП скоєне відповідачем сталась внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, у звязку з чим позивачем було виплачено страхове відшкодування, суд доходить висновку, що у останнього виникло право відшкодування понесених витрат в порядку регресу з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивач довів правомірність заявлених вимог, тоді як відповідач не надав жодних доказів на спростування відповідних позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат у розмірі 49 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України, а також ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» (р/р 0452 в ПАТ КБ «Приватбанк» код банку 320649, м. Київ, ) кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 49 000,00 грн. (сорок девять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім Страхування» (р/р 0452 в ПАТ КБ «Приватбанк» код банку 320649, м. Київ, ) судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України.

СуддяОСОБА_2