АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/1296/16-ц Головуючий в І інстанції Спічак О.Б.
Номер провадження 22-ц/791/1612/16 Доповідач Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Чиркової К.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Мирненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2016 року в справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_4 про визначення частки у спільному сумісному майні,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про визначення частки у спільному сумісному майні, посилаючись на те, що на виконанні відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження за № 49776528 із примусового виконання виконавчих листів № 668/1039/15-ц від 28 жовтня 2015 року та за № 668/1037/15-ц від 25 листопада 2015 року, виданих Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 96 000 грн., на користь ОСОБА_6 100 098,48 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди. У добровільному порядку ОСОБА_2 не відшкодовує завдану шкоду, в ході проведення виконавчих дій, установлено, що в період з 28.08.1971 року по 27.10.2015 року ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 і за боржником був зареєстрований автомобіль SOUEASTLIONCEL, державний номер НОМЕР_1, чорного кольору, у звязку з чим просила визначити частку майна боржника у спільному сумісному майні.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2016 року подання задоволено.

Судом визначено частку майна ОСОБА_2, яким він володіє спільно з ОСОБА_3 у спільному сумісному майні, а саме ? частину автомобіля SOUEASTLIONCEL, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні подання, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне зясування обставин справи і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, суд при розгляді подання не досліджував та не встановлював факт його проживання разом із ОСОБА_3 однією сімєю після розірвання шлюбу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати і прийняти нову про відмову в задоволення подання.

Зокрема, зазначається, що суд не прийняв до уваги рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2004 року про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2, яке набрало чинності 05 грудня 2004 року. Власником транспортного засобу з 30.07.2008 року по 13.01.2015 року був ОСОБА_2, вона стала власником автомобіля лише 14.01.2015 року, що підтверджується довідкою - рахунком і матеріали подання не містять доказів, які б свідчили про те, що автомобіль перебував у спільній сумісній власності.

Письмові заперечення на подану апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частини пятої та шостої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно.

У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції м. Херсона перебуває зведене виконавче провадження № 49736328 з примусового виконання виконавчого листа № 668/1039/15-ц від 28.10.2015 року, виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 95 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди та виконавчого листа № 668/1037/15-ц від 25.11.2015 року, виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 100 098,48 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, в тому числі 06.11.2015 року на автомобіль SOUEAST LIONCEL, чорного кольору, державний номер НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля SOUEAST LIONCEL, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору з 30.07.2008 року був ОСОБА_2 (а.с. 35).

Згідно відомостей Територіального сервісного центру № 6541, автомобіль SOUEAST LIONCEL, державний номер НОМЕР_2, чорного кольору знято з обліку 13.01.2015 року та 14.01.2015 року здійснено реєстрацію зазначеного транспортного засобу на імя ОСОБА_3 (а.с. 28, 31).

На час звернення державного виконавця із даним поданням до суду ОСОБА_2 14.01.2015 року відчужив автомобіль колишній дружині ОСОБА_3, незважаючи на надану ним в рамках кримінального провадження письмову розписку про збереження автомобіля для відшкодування шкоди, завданої потерпілим тяжким ушкодженням здоровя.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2004 року розірвано шлюб, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, державна реєстрація розірвання шлюбу здійснена 27 жовтня 2015 року.

Враховуючи, що за встановленими судом обставинами справи, майно на яке може бути звернуто стягнення, перебувало у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення частки боржника у спільному майні.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих і досліджених у судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційних скарг висновки суду щодо цього не спростовують і як такі, що не ґрунтуються на законі, і доказах підлягають відхиленню.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд не досліджував та не встановлював факт його проживання разом і з ОСОБА_3 однією сімєю після розірвання шлюбу колегія суддів, до уваги не приймає, оскільки, матеріалами справи підтверджено, що до та після розірвання шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проживали та зареєстровані в квартирі № 8, по проспекту 200 років Херсона, 20. Окрім того, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України саме боржник повинен довести, що спірним майном він не володіє спільно з ОСОБА_3, а таких доказів боржник не надав, як до суду першої інстанції, так і в ході розгляду справи в апеляційному порядку.

Посилання ОСОБА_3 на те, що суд не прийняв до уваги рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 05 грудня 2004 року про розірвання шлюбу, і в матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про те, що автомобіль перебував у спільній сумісній власності, не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки доказів на підтвердження припинення шлюбних правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу та державної реєстрації припинення шлюбу, матеріали справи не містять, не зазначені такі і в апеляційній скарзі. Відповідно до цивільного процесуального законодавства доведення обставин на які посилається сторона, як на підставу своїх заперечень є її процесуальним обовязком.

Окрім того, в ході розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не заперечували, що автомобіль фактично був переданий ОСОБА_3 безоплатно, в рахунок нібито боргових зобовязань останнього.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції розглядаючи подання дійшов правильного висновку про наявність підстав для його задоволення, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: К.Г. Чиркова

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_1