Категорія 27 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2015 року у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29.04.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №048/2008 (з додатковими договорами), за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 400 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 29.04.2013 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №048/2008 від 29.04.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк», ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 29.04.2008 року, відповідно до якого остання поручилася за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором та зобовязалася відповідати як солідарний боржник у повному обсязі, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. 13.12.2013 року між АКБ «Східно-Європейський банк», ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та Національним банком України було укладено договір №32-Л про передавання в управління непроданих активів, а 25.04.2014 року між ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №23/ФК-14, згідно якого було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за кредитним договором №048/2008 від 29.04.2008 року (з додатковими договорами). В позові зазначено, що ОСОБА_2 належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов кредитного договору, у звязку з чим станом на 25.04.2014 року виникла заборгованість у розмірі 319 889,58 грн., а також було нараховано пеню в розмірі 7 221,61 грн., штраф 3 198,89 грн., 3% річних 9 596,68 грн., а тому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 339 906,76 грн. за кредитним договором № 048/2008 від 29.04.2008 року (з додатковими договорами), з яких: заборгованість за кредитом 319 889,58 грн., пеня 7 221,61 грн., штраф 3 198,89 грн., 3% річних 9 596,68 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором №048/2008 від 29.04.2008 року (з додатковими договорами) у розмірі 332 685,15 грн., з яких: 319 889,58 грн. заборгованість за кредитом; 3 198,89 грн. неустойка (штраф); 9 596,68 грн. 3% річних.

В решті вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що боржник не виконав взяті на себе зобовязання за умовами кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача безпосередньо з боржника, при цьому договір поруки, який було укладено між АКБ «Східно-Європейський банк», ОСОБА_2 і ОСОБА_3, є припиненим.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором скасовує та ухвалює в цій частині нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29.04.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №048/2008 від (з додатковими договорами), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 400 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 29.04.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №048/2008 від 29.04.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 29.04.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилася за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором та зобовязалася відповідати як солідарний боржник у повному обсязі, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов договору, позивач надав ОСОБА_2 передбачені кредитним договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, тому заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 14.09.2009 року, яке набуло законної сили, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь Вінницької філії в особі філії акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський Банк» загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 414 352,07 грн..

13.12.2013 року між АКБ «Східно-Європейський банк», ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та Національним банком України було укладено договір №32-Л про передавання в управління непроданих активів, а 25.04.2014 року між ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №23/ФК-14, згідно якого було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за кредитним договором №048/2008 від 29.04.2008 року (з додатковими договорами).

Звернувшись в суд з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зроблено посилання на невиконання відповідачами умов укладених кредитного договору та договору поруки.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції частково задовольняючи позов не в повній мірі зясував правовідносини, що склалися за укладеним кредитним договором та не врахував заочне рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 14.09.2009 року, яким з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором №048/2008 від 29.04.2008 року в розмірі 414 352,07 грн.. а також повідомлення АКБ «Східно-Європейський Банк» №048/2008/4171 від 19.10.2009 року, яке було направлено на адресу боржника і яким було повідомлено про припинення правовідносин за даним кредитним договором.

Пунктом 3.2.1. кредитного договору №048/2008 від 29.04.2008 року передбачено, що банк має право вносити пропозиції про подальші відносини з позичальником.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку має місце подвійне стягнення заборгованості за кредитним договором, що є недопустимим, при цьому позивач не позбавлений можливості захистити свої права у інший передбачений законом спосіб.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визначено, що зобовязання, які виникли з договору поруки від 29.04.2008 року, укладеного між АКБ «Східно-Європейський Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є припиненими у звязку зі спливом строку предявлення вимоги до поручителя, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішеннясуду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_2 мають бути стягнуті понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 738,98 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором №048/2008 від 29.04.2008 року (з додатковими договорами) скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні даної частини позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3 738,98 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: