Справа № 128/3562/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Микитюк І.С., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області про визначення часток у праві власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на частку у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Уточнивши свої позовні вимоги (а.с.57-59), позивач позов обґрунтувала тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 лютого 1999 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її покійній матері ОСОБА_3, яка померла 11 січня 2016 року.

Вказує, що після смерті її матері відкрилася спадщина, яка складається з права власності на частину вищевказаної квартири, оскільки розмір часток кожного співвласника на квартиру не визначено.

Вона є спадкоємицею заповітом після смерті матері, оскільки 04 квітня 2008 року спадкодавець склала заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право, заповідала її дочці.

Спадщину позивач після смерті ОСОБА_3 вона прийняла шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу.

Однак, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки у правовстановлюючому документі на спірну квартиру, не визначено і не зареєстровано розмір частки кожного співвласника квартири.

Просить суд визначити ідеальні частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 за нею ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка померла 11 січня 2016 року, по ? частці за кожною та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 11 січня 2016 року, на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_3.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не зявились, подали суду заяву, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позовну заяву підтримують у повному обсязі та просять її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 в судове засіданні не зявилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, при розгляді справи поклалася на розсуд суду.

Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 лютого 1999 року, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 08 лютого 1999 року з №57, квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, без визначення частки кожного (а.с.14 зі звороту). Оскільки спірна квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, то частки кожного із співвласників є рівними, тобто по 1/2 частці.

11.01.2016 року померла ОСОБА_3 в смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі , з частини квартири АДРЕСА_5.

Позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3, оскільки 04 квітня 2008 року спадкодавець склала заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право, заповідала ОСОБА_1 Інших спадкоємців за заповітом та спадкоємців за законом не має, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3І.(а.с.34-47).

Спадщину після смерті матері позивач прийняла шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу.

Однак приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 листом за № 340/02-31 від 19 липня 2016 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки у правовстановлюючому документі на квартиру під № 18, яка розташована за адресою: смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, вул. Молодіжна в будинку під № 8, не визначено і не зареєстровано відповідним чином в КП «ВООБТІ» розмір частки у праві власності на квартиру співвласника ОСОБА_3, яка померла 11 січня 2016 року, а отже не визначено склад спадкового майна, що підтверджується листом від 19.07.2016 року №340 (а.с.21).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 1 статті 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців..

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_3, оскільки квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому їх частки у праві власності на квартиру є рівними і мають дорівнювати по 1/2 частці на кожного. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина саме на 1/2 частку вищезазначеної квартири .

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 на законних підставах володіла і користувалась своєю часткою у спірній квартирі, а позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після неї, за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Вінницького району Вінницької області про визначення часток у праві власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру № 18 у житловому будинку № 8 по вулиці Молодіжній в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складає по 1/2 частки за кожною.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 11 січня 2016 року, на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: