Провадження №2/485/387/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Лисенка М.Є.,

при секретарі Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (далі ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11133грн.58коп.

В заяві зазначив, що 21 червня 2013 року сторони уклали договір б/н, за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На погашення вказаного кредиту позичальник зобов'язався вносити заборгованість по кредиту, відсотки за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, сплачувати комісії.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що ОСОБА_4 не виконував належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 травня 2016 року складає 11133грн.58коп., у тому числі: 297грн.97коп. заборгованість за кредитом; 6829грн.25коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500грн. штраф (фіксована частина); 506грн.36коп. штраф (процентна складова), позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 вказану заборгованість та судовий збір у сумі 1378грн.

Ухвалою суду від 29 вересня 2016 року, за клопотанням позивача по справі, у зв"язку зі смертю ОСОБА_4, проведено його заміну на належного відповідача ОСОБА_3.

У судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Представник позивача у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності, позовну заяву підтримав повністю.

Відповідачка про причини неявки суд не повідомила.

Судом ухвалено слухати справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України.

Дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором ОСОБА_2 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 21 червня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку уклали кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_2 надав останньому кредит у сумі 300грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, а позичальник зобов'язався повернути заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_4 не виконував належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31 травня 2016 року складає 11133грн.58коп., у тому числі: 297грн.97коп. заборгованість за кредитом; 6829грн.25коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500грн. штраф (фіксована частина); 506грн.36коп. штраф (процентна складова).

У ході розгляду справи судом встановлено, що позичальник ОСОБА_4 помер 03.09.2014 року, про що свідчить копія актового запису про смерть №209 від 04.09.2014 року та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.50-52).

За даними спадкової справи №303/2014 року (а.с.53-56) спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його рідний брат ОСОБА_3, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не зверталося до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємця ОСОБА_3

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст.1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

У відповідності до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не зверталося до спадкоємця ОСОБА_3 у строки, визначені ст.1281 ЦК України, про погашення заборгованості, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Керуючись ст.ст.3,15,57,60,208,209,213215,218,224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Копію рішення направити сторонам для відома не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмової заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ