Справа № 310/5069/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В., за участю позивача- Желякова І.В., представників відповідача- Лактіонової О.М., ОСОБА_1,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Запорізької митниці державної фіскальної служби України про стягнення коштів, витрачених на проїзд, стягнення добових та стягнення середнього заробітку за весь час затримки кінцевого розрахунку, починаючи з 18.05.2016 року по день здійснення фактичної виплати

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької митниці державної фіскальної служби України про стягнення коштів, витрачених на проїзд, стягнення добових та стягнення середнього заробітку за весь час затримки кінцевого розрахунку, починаючи з 18.05.2016 року по день здійснення фактичної виплати. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини.

Позивач зазначив, що з 1993 року по 2016 рік він перебував у трудових відносинах з відповідачем.

З 2015 року він працював на посаді головного державного інспектора митного по «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС України, а його посадові обов'язки, як головного державного інспектора визначені посадовою інструкцією, затвердженою у 2015 р начальником Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3

Режим роботи встановлений Наказом Запорізької митниці ДФС від 23.02.2015р.№ 94-о.

У березні 2015 року начальник Митного посту «Бердянськ» ознайомив позивача з графіком роботи чергових та помічників чергових на березень 2015 року. Згідно даного графіку ОСОБА_2 повинен був відчергувати у м. Запоріжжя 8 змін з 8-00 год. до 8-00 год. ранку наступного дня. У зв'язку з відсутністю належного фінансування митного посту «Бердянськ» позивач за власні кошти, на автобусі, добирався до м. Запоріжжя та наступного дня, після закінчення чергування, вертався додому. Керівництво обіцяло компенсувати позивачу витрати на проїзд та добові витрати на відрядження до м. Запоріжжя за першої фінансової можливості. Позивач вказав, що наприкінці березня 2015 р. відшкодування витрат він так і не отримав.

У серпні 2015 році, в тому ж порядку, позивач 7 разів відряджався до м. Запоріжжя Компенсацію витрат на відрядження так і не отримав.

Вказані чергування не входили до його основних службових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією. Постійним місцем роботи позивача є митний пост «Бердянськ» у м. Бердянську, а тому, чергування у м. Запоріжжя є службовим відрядженням.

Документами, що підтверджують зв'язок відрядження позивача з основною діяльністю митної служби є графіки роботи чергових та помічників чергових на березень і серпень 2015 року.

Позивач вказав, що в порушення п.1 розділу II Інструкції керівництвом митного посту «Бердянськ» не було видано наказ (розпорядження) про його відрядження до м. Запоріжжя.

Крім цього, керівництвом митниці не було дотримано п.11 розділу II Інструкції, щодо видачі грошового авансу перед виїздом у відрядження, у зв'язку з чим позивачу довелося витрачати власні кошти на квитки на проїзд. Тимчасовим житлом він також не був забезпечений, тому по закінченню доби того ж дня він автобусом вертався до м. Бердянськ.

Понесені позивачем витрати на відрядження у березні 2015 року становлять 1440,00 грн., які складаються з вартості квитка на проїзд автобусом за маршрутом: «Бердянськ-Запоріжжя» і «Запоріжжя - Бердянськ». Вартість квитка в один бік - 90.00 грн.

За серпень 2015 року - у розмірі 1570,00 грн.:

04.08.2015 р.«Бердянськ - Запоріжжя» - 114,00 грн.

05.08.2015 р. «Запоріжжя-Бердянськ» - 112,00 грн.

08.08.2015 р. «Бердянськ-Запоріжжя» - 114,00 грн.

09.08.2015 р. «Запоріжжя-Бердянськ» - 112,00 грн.

12.08.2015 р.«Бердянськ - Запоріжжя» - 114,00 грн.

13.08.2015 р. «Запоріжжя-Бердянськ» - 107,00 грн.

16.08.2015 р.«Бердянськ - Запоріжжя» - 114,00 грн.

17.08.2015 р. «Запоріжжя-Бердянськ» - 112,00 грн.

20.08.2015 р.«Бердянськ - Запоріжжя» - 114,00 грн.

21.08.2015 р. «Запоріжжя-Бердянськ» - 112,00 грн.

24.08.2015 р.«Бердянськ - Запоріжжя» - 114,00 грн.

25.08.2015 р. «Запоріжжя-Бердянськ» - 112,00 грн.

28.08.2015 р.«Бердянськ - Запоріжжя» - 114,00 грн.

29.08.2015 р. «Запоріжжя-Бердянськ» - 112,00 грн.

Розмір добових витрат згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 N 98 за відрядження в межах України становив 30,00 грн на добу. Загальний розмір добових за березень і серпень 2015 р. складає 900,00 грн.

У квітні 2016 р. позивача повідомили про заплановане звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, але йому не відшкодували витрати на відрядження за березень і серпень 2015 р. тому він звернувся до відповідача із заявою від 05.05.2016р., в якій просив здійснити з ним повний розрахунок при звільненні з урахуванням понесених витрат на відрядження та добових.

У відповідь на його заяву Запорізька митниця ДФС листом № 46/12/08-70-05 від 03.06.2016 р. повідомила про те, що розрахунки із заробітної плати проведені з ним у повному обсязі, а факти перебування ним у відрядженні у березні та серпні 2015 р. відсутні.

Позивач вказав, що розмір його середнього заробітку за останні 2 місяці роботи складає 2500,00 грн на місяць. Середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи становила 116,27 грн. та розрахована у відповідності до п. 8 Порядку заробітна плата нарахована за два останні місяці роботи - 5000,00 грн., загальна кількість відпрацьованих за останні два місяці днів - 21,5.

З 17 травня 2016 року позивач був офіційно звільнений з роботи, на час звернення до суду кінцевий розрахунок з ним не був проведений, оскільки йому не були сплачені добові та витрати на проїзд, у зв»язку з відрядженням, тому прохає стягнути також з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати йому кінцевого розрахунку.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наказу № 10-к від 16.03.1993 року позивач був прийнятий у Бердянську митницю на посаду інспектора.

Згідно наказу ДМСУ № 1188 від 08.10.2010 року Бердянська митниця була припинена шляхом приєднання до Запорізької митниці.

Відповідно до наказу № 830-к від 26.10.2010 року позивач був переведений на посаду провідного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста « Бердянськ» Запорізької області.

Відповідно до наказу № 169-о від 12.07.2013 року позивач був переведений на посаду провідного інспектора митного поста « Бердянськ» Запорізької митниці Міндоходів та йому було присвоєно 12 ранг державного службовця, 01.11.2013 року позивач був переведений на посаду старшого державного інспектора митного поста « Бердянськ».

Згідно Постанови КМУ України від 06.08.2014 року № 311 Запорізьку митницю Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Запорізької митниці ДФС.

Відповідно до наказу № 84 від 19.02.2015 року позивач був призначений на посаду державного інспектора митного поста « Бердянськ» Запорізької митниці ДФС, як такий, що успішно пройшов стажування.

Встановлено, що відповідно до графіку роботи чергових та помічників чергових на березень та серпень 2015 року, затвердженого начальником Запорізької митниці ДФС та узгодженого із заступником начальника митниці позивач ОСОБА_2 відчергував у Запорізькій митниці 8 діб в березні 2015 року і 7 діб у серпні 2015 року , їздивши на ці чергування із м. Бердянська до м. Запоріжжя.

Відповідно до посадової інструкції Головного державного інспектора митного поста «Бердянськ» Запорізької митниці ДФС постійним місцем роботи позивача є митний пост « Бердянськ», який знаходиться у м. Бердянську. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордоном» службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Документами, що підтверджують зв'язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно- правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

Направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник, строку й мети відрядження.

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 N 98. Визначення кількості днів відрядження для виплати добових проводиться з урахуванням дня вибуття у відрядження й дня прибуття до місця постійної роботи, що зараховуються як два дні.

При відрядженні працівника строком на один день або в таку місцевість, звідки працівник має змогу щоденно повертатися до місця постійного проживання, добові відшкодовуються як за повну добу.

Сума добових визначається згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами.

За відсутності наказу добові витрати не виплачуються.

Судом встановлено, що Запорізька митниця ДФС не видавала наказу ОСОБА_2 про службове відрядження у м. Запоріжжя.

Згідно п.п. 42 п.4 Положення про Запорізьку митницю ДФС, що затверджено наказом Державною фіскальною службою України від 26.08.2014 № 76, митниця відповідно до покладених на неї завдань проводить облік зберігання, оцінку вилученого, прийнятого на зберігання, розміщеного у митний режим відмови на користь держави майна, а також майна, виявленого в зоні митного контролю, власник якого не відомий, та розпорядження ним.

Відповідно до п.п.6 п. 5 Положення, митниця з метою організації своєї діяльності організовує роботу структурних підрозділів митниці.

Встановлено, що позивач був у трудових відносинах з відповідачем Запорізькою митницею державної фіскальної служби, яка розташована в м. Запоріжжя, митний пост» Бердянськ» - є структурним підрозділом Запорізької митниці ДФС.

Судом встановлено, що для виконання перерахованих завдань був розроблений графік чергових Запорізької митниці ДФС, де залучалися посадові особи структурних підрозділів митниці для виконання перерахованих завдань.

Тому вважати, що чергування позивача в Запорізькій митниці ДФС в м. Запоріжжя, було службовим відрядженням, у суду нема підстав, тому , як слід нема законних підстав для стягнення витрат на проїзд та добових.

Крім того, суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд взяв також до уваги, що білети, які були надані позивачем судові із м. Запоріжжя до Бердянська, не відповідають графіку чергувань ОСОБА_2 у м. Запоріжжя, чергування мали місце з 8-00 години до 8-00 години наступного дня, а час відправлення із м. Запоріжжя до м. Бердянська на білетах вказаний раніше, ніж закінчувалися чергування позивача.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги.

Відповідно до розрахункового листа за травень 2016 року, ОСОБА_2 власноруч в день його звільнення 17.05.2016 року був зроблений запис, що він отримав повністю розрахунок і претензій у нього до відповідача немає.

Тому у суду відсутні законні підстави для застосування ст.117 КзПП України

Відповідно до витягу про оплату праці ОСОБА_2 у березні 2016 отримав всі необхідні виплати, які передбачені законодавством, а саме посадовий оклад, надбавку за вислугу років, надбавку за спеціальне звання, надбавку за високе досягнення, індексацію, доплату за нічний час у тому числі премію. Дані виплати компенсували ОСОБА_2 його проїзд до м. Запоріжжя та чергування на митниці.

На підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України, наказу Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59 « Про затвердження інструкції про службові відрядження в межах України та за кордоном» та керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 202, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Запорізької митниці державної фіскальної служби України про стягнення коштів, витрачених на проїзд у розмірі 2994, 00 грн., стягнення добових у розмірі 900,00 грн. та стягнення середнього заробітку за весь час затримки кінцевого розрахунку, починаючи з 18.05.2016 року по день здійснення фактичної виплати, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: