Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2570/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік - ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно: житловий будинок в АДРЕСА_1. Заповіту чоловік не залишив. Спадкоємцями виступають позивачка та їхні з спадкодавцем діти - відповідачі по справі. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок їй було відмовлено. Позивачка проживала разом з спадкодавцем у спадковому будинку і надалі продовжує проживати в ньому. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.АДРЕСА_1

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги заяви підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі подали до суду спільну письмову заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують відносно позовних вимог ОСОБА_1

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в АДРЕСА_1.

Заповіту чоловік позивачки не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом.

Спадкоємцями до майна померлого є його жінка - позивачка по справі та діти померлого - відповідачі по справі.

В матеріалах справи містяться належним чином посвідчені письмові заяви відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, якими вони відмовляються від належної їм долі у спадщині, яка залишилася після смерті їхнього батька і просять видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я своєї матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Після смерті чоловіка позивачка прийняла спадщину, так як на час його смерті постійно проживала з спадкодавцем в спадковому житловому будинку і проживає в ньому й на даний час, що підтверджується довідками Великоком'ятської сільської ради №1210 від 19.08.2016 року та №1211 від 19.08.2016 року, зареєстрована в ньому.

Нещодавно позивачка звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу з метою оформити спадщину після смерті батька, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2016 року їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 немає можливості.

Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №631 від 13.08.2016 року житловий будинок в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_4, згідно довідки виконкому Великоком'ятської сільської ради №1016 від 13.07.2016 року.

Довідкою Великоком'ятської сільської ради №1212 від 19.08.2016 року стверджується той факт, що будинок АДРЕСА_1 дійсно рахується за ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого і'суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті спадкодавця ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОК НОМЕР_1, уродженкою та мешканкою АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, загальна корисна площа 110,6 кв.м, в тому числі житлова 40,9 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийГ. І. Рішко