Справа № 185/8544/14-ц
Провадження № 2/185/14/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 грудня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 748485/ФЛ від 17 січня 2008 року. Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в іноземній валюті в розмірі 164,185,60 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири та оплату комісії у сумі 2585,60 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 12,89% річних строком до 12 січня 2010 року, а ОСОБА_1 зобовязалася повертати кредит та відсотки за ним, сплачуючи щомісячно до 10 числа поточного місяця суму мінімально необхідного платежу у розмірі 2260,61 доларів США. У рахунок забезпечення виконання зобовязання позичальника за кредитним договором, 17 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №748485/ФЛ-П.

Позичальниця не виконує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем яка станом на 03 квітня 2014 року склала за сумою кредиту 155727,58 доларів США, за відсотками 77027,63 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 163050,30 гривень, штраф за невиконання зобовязань 184570,88 гривень, а всього 232755,21 доларів США та 347621,18 гривень. Дану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачів солідарно з позичальника та поручителя. З моменту подання позову позовні вимоги позивачем не змінювалися.

Представник позивача до судового засідання не зявився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася. Про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги банку не визнав в частині стягнення заборгованості з нього як з поручителя, звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_1 в якому з урахуванням змін позовних вимог, просив визнати припиненим договір поруки №748485/ФЛ-П від 17 січня 2008 року. Свої вимоги за зустрічним позовом мотивував тим, що банк пропустив передбачений ст. 559 ЦК України строк предявлення вимоги до поручителя. З метою підтвердження позиції представник відповідача ОСОБА_2 просив суд забезпечити докази шляхом витребування у позивача доказів відправлення позичальнику вимоги щодо дострокового виконання зобовязання за кредитним договором та доказів відправлення поручителю повідомлення з вимогою до нього виконати зобовязання позичальника за кредитним договором. По справі постановлялася ухвала від 30 вересня 2016 року про витребування зазначених доказів. Дана ухвала була отримана позивачем, але доказів надано не було.

13 грудня 2013 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 про залишення зустрічного позову без розгляду. Дане клопотання було судом задоволено на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Цією ж заявою представник ОСОБА_2 просив відмовити у позові в частині стягнення боргу з поручителя через відсутність у справі доказів направлення поручителю вимоги, передбаченої п.1.2 договору поруки. Також просив розгляд справи провести без його участі.

Дослідивши докази по справі, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 та 60 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини що виникають у державі.

Судом встановлено, що 17 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №748485/ФЛ від 17 січня 2008 року. Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в розмірі 164,185,60 доларів США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири та на оплату комісії у сумі 2585,60 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,89% річних строком до 12 січня 2010 року, а ОСОБА_1 зобовязалася повертати кредит та відсотки за ним, сплачуючи щомісячно до 10 числа поточного місяця суму мінімально необхідного платежу у розмірі 2260,61 доларів США.

У матеріалах справи наявні надані позивачем докази отримання позичальницею 161600,00 доларів США згідно заяви на видачу готівки від 17 січня 2008 року. Також наявні копії банківської виписки та меморіального ордеру щодо списання з особового рахунку ОСОБА_1 2585,60 доларів США із зазначенням в якості призначення платежу розрахунку за кредитним договором. Таким, чином загальна сума наданих позичальнику кредитних коштів складає 164,185,60 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №748485/ФЛ від 17 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №748485/ФЛ-П від 17 січня 2008 року.

Правонаступником Відкритого акціонерного товариства комерційного банка «Надра» є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором у частині повернення суми кредиту та щомісячної сплати відсотків за використання кредиту не виконала, у звязку з чим станом на 03 квітня 2014 року утворилася заборгованість за сумою кредиту у розмірі 155727,58 доларів США, за відсотками 77027,63 доларів США, а всього за кредитом та процентами 232755,21 доларів США.

Правовідносини, які виникли між сторонами по даній цивільній справі врегульовані нормами ЦК України, умовами кредитного договору № 748485/ФЛ від 17 січня 2008 року та договору поруки №748485/ФЛ-П від 17 січня 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач виконав свої обовязки за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, тоді як позичальник порушив свій обовязок з повернення кредиту та процентів.

Згідно змісту п.5.2 кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати усіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п.3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості станом на 03 квітня 2014 року складає 163050,30 гривень.

Згідно змісту п.5.3 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.4.3, за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4. цього договору , позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту , визначеної у п.1.1. цього договору за кожен випадок.

З процитованого пункту вбачається, що порушення позичальником п.п. 4.3.3, 4.3.4. кредитного договору не є підставою для застосування штрафу.

П.п. 4.3.3 договору вказує на обовязок позичальника сплачувати мінімально необхідні платежі за кредитним договором, які згідно п.3.3.1. договору дорівнюють 2260,61 доларам США щомісяця.

П.п. 4.3.4. вказує на обовязок позичальника у випадку порушення виконання зобовязань, передбачених цим договором , сплатити штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1- 5.3 цього договору.

У своєму позові банк вказав на порушення позичальником обовязків, встановлених саме цими підпунктами договору позичальник порушив строки та розміри виплат мінімальних платежів за кредитним договором та не здійснив оплати штрафних санкцій. Інших передбачених п.4.3 випадків порушень, які б могли стати підставою для застосування штрафу згідно п.5.3 кредитного договору, позивач не навів. Також позивачем не надано доказів існування таких обставин на час подання позову.

Тож позовні вимоги в частині вимог про стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають задоволенню також вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителя, адже відповідно до п.2.1 договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Докази направлення банком поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання були витребувані судом ухвалою від 30.09.2016 року, яка була отримана позивачем 28.11.2016 року. Однак такого доказу позивачем суду до дати ухвалення рішення не надано. Тож у матеріалах справи відсутні підтвердження виконання позивачем встановленої договором поруки обовязкової умови, що є підставою вимагати від поручителя виконання зобовязання позичальника за кредитним договором.

Виходячи з положень статті 99 Конституції України, статті 192 ЦК України, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю та статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному вираженні гривні до долара США на час вирішення спору.

Оцінюючи усі обставини справи на підставі дослідження доказів у їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_1, яка є позичальником за кредитним договором №48485/ФЛ від 17 січня 2008 року, заборгованість за кредитом 155727,58 доларів США, за відсотками 77027,63 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості 163050,30 гривень та витрати з оплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.192, 526, 553, 554, 610, 1054, 1077 ЦК України, Законом України Про банки і банківську діяльність, ст.5 Декрету КМ України від 19 лютого 1993 Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» () заборгованість за кредитним договором №748485/ФЛ від 17.01.2008 року станом на 03 квітня 2014 року, яка складається з заборгованості за кредитом за кредитом 155727,58 доларів США, за відсотками 77027,63 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості 163050,30 гривень, а всього 232755,21 доларів США та 163050,30 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» () судовий збір в сумі 3654,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судовго рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3