Провадження № 4-с/761/321/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві та відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві та відділ ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві щодо відмови у закінченні виконавчого провадження та просить зобов'язати ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві закінчити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-10828/10 від 17.02.2011 року, виданим Шевченківським районним судом м.Києва за п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та зняти з нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосоване на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 09.08.2011 року, а також зняти арешт і розшук з його майна.

Свою скаргу представник заявника обґрунтовує тим, що державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві за виконавчим листом № 2-10828/10 від 17.02.2011 року, виданим Шевченківським районним судом м.Києва 13.03.2014 року було відкрито виконавче провадження. Разом з тим, 04.11.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження, а також розшук майна боржника. Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 09.08.2011 року було задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом № 2-10828/10 від 17.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 550720,00 грн. 16.12.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.08.2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.11.2016 року у цивільній справі № 2-10828/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення грошових коштів за нововиявленими обставинами, а саме заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.11.2016 року у цивільній справі № 2-10828/10 скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення грошових коштів. Вказане рішення набрало законної сили.

Таким чином, оскільки під час звернення 22.08.2016 року до відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві із письмової заявою ОСОБА_1 було відмовлено у закінченні виконавчого провадження за п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», останній звернувся до суду з даною скаргою на дії начальника відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві та відділ ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві.

Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у скарзі, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Вислухавши пояснення сторони заявника, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві 13.03.2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-10828/10 від 17.02.2011 року, виданим Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 550720,00 грн.

Разом з тим, 04.11.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження, а також розшук майна боржника, а саме транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «Vito».

16.12.2014 року державний виконавець відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві, керуючись п.2 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 09.08.2011 року було задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом № 2-10828/10 від 17.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 550720,00 грн.

Із заяви представника ОСОБА_1 направленої до відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві, вбачається, що представника ОСОБА_1 просив закінчити виконавче провадження за п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та зняти з ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, однак йому було відмовлено, з посиланням на те, що 16.12.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві, керуючись п.2 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.08.2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.11.2016 року у цивільній справі № 2-10828/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення грошових коштів за нововиявленими обставинами, а саме заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.11.2016 року у цивільній справі № 2-10828/10 скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення грошових коштів. Вказане рішення набрало законної сили.

Таким чином, оскільки фактично було скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.11.2016 року у цивільній справі № 2-10828/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення грошових коштів, на підставі якого виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 550720,00 грн., суд вважає за необхідне зобов'язати відділ ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві закінчити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-10828/10 від 17.02.2011 року, виданим Шевченківським районним судом м.Києва на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, вимогами ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2012 року № 512/53.17 (далі - Інструкція) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Враховуючи, що виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку про зобов'язання відділ ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві, у відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» скасувати вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а саме зняти арешт та заборону відчуження з майна ОСОБА_1, а також розшук з майна ОСОБА_1, застосовані постановами державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві від 04.11.2014 року.

Разом з тим, положеннями п.12.4 Інструкції, передбачено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі частини першої статті 48 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-6, 8-9, 11-14 частини першої статті 49 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

Таким чином враховуючи, що виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу є однією з підстав у розумінні п.12.4 Інструкції, для зняття з особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд вважає за необхідне зобов'язати відділ ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві зняти з ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосоване на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 09.08.2011 року.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві та відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві закінчити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-10828/10 від 17.02.2011 року, виданим Шевченківським районним судом м.Києва за п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та зняти з ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було застосоване на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 09.08.2011 року, а також зняти арешт і розшук з майна ОСОБА_1.

В решті скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: