АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Дніпро

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Прозорової М.Л, Макарова М.О.,

при секретарі: Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання права на інформацію та припинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання права на інформацію та припинення дій відповідача, які порушують його права.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір. 27 жовтня 2015 року позивач звернувся до банку стосовно надання інформації, проте відповіді на запит не отримав. Просив, зобов'язати відповідача визнати його право на отримання інформації, припинити дії відповідача які порушують право позивача, надати інформацію щодо реальної процентної ставки яка точно дисконтує всі майбутні ( від моменту отримання кредиту) грошові платежі споживача за укладеним кредитним договором до чистої суми укладеного кредиту; надати письмову інформацію щодо абсолютного значення подорожчання кредиту у грошовому виразі, розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів, здійснених споживачем на користь банку, третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; надати в письмовому вигляді Методику яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Відповідач позов не визнав зазначав, що на запит представника позивача, який надійшов до банку 31 жовтня 2015р, надано відповідь у встановлений законом строк 03 листопада 2015 року, будь які порушення прав позивача з боку банку відсутні. В наданій відповіді банк посилається на те, що в витребуваній інформації містяться вимоги щодо надання відомостей які складають банківську таємницю яка може бути надана лише на підставі письмового дозволу власника такої інформації згідно главі 3. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267.

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позову відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити заявлені вимоги.

У запереченні на апеляційну скаргу відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 серпня 2005 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали договір про надання кредиту № K2V4GF00260011 (а.с. № 16-19).

27 жовтня 2015 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про надання інформації щодо реальної процентної ставки яка точно дисконтує всі майбутні ( від моменту отримання кредиту) грошові платежі споживача за укладеним кредитним договором до чистої суми укладеного кредиту; надати письмову інформацію щодо абсолютного значення подорожчання кредиту у грошовому виразі, розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів, здійснених споживачем на користь банку, третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; надати в письмовому вигляді Методику яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним (а.с. № 10-15).

До матеріалів справи, представник позивача в якості доказів надав копію запиту разом із копією квитанції про відправку. (а.с. № 10).

Згідно відповіді банку від 03 листопада 2015 № 20.1.0.0.0/7-20151031/792, надано інформацію з пропозицією звернутись до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання вичерпної відповіді на поставлені питання.

Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 11 ЦПК України кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив, що банком надана відповідь представнику позивача 03 листопада 2015, тому в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом спору позивач визначив право на одержання інформації передбаченою ч.2 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» - інформації споживачу про умови та сокупну вартість кредиту; припинення дії відповідача, які порушуть право позивача на оотримання інформації; інформацію щодо реальної процентної ставки яка точно дисконтує всі майбутні ( від моменту отримання кредиту) грошові платежі споживача за укладеним кредитним договором до чистої суми укладеного кредиту; надання письмової інформацію щодо абсолютного значення подорожчання кредиту у грошовому виразі, розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів, здійснених споживачем на користь банку, третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; просив надати в письмовому вигляді Методику, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 10, 213-215 ЦПК України зобоов'язаний був вжити передбачені законом заходи до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки і сприяти у здійсненні цих прав, перевірити і оцінити поряд з іншими доказами пояснення сторін, обґрунтовуючи рішення відповідними доказами, дослідженими в судовому засіданні, навести докази, на підставі яких ті чи інші докази були відхилені за кожною із заявлених вимог.

Однак заперечення відповідача стосовно витребування позивачем інфомації яка містить банківську таємницю у спосіб не передбачений Законом суд не перевірив, правової оцінки їм не надав.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовав норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Закон України "Про звернення громадян"регулює порядок розгляду звернень громадян до установ, підприємств, посадових осіб, зокрема, строки розгляду таких звернень.

Відповідно ч.2 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», на яку посилався позива, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема:а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;б) форми його забезпечення;в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;г) тип відсоткової ставки;ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;д) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;е) строк, на який кредит може бути одержаний;є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

З урахуванням заявлених вимог, заперечень відповідача , щодо дії ч.2 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів», яка регулює зобов'язання кредитодавця перед укладенням договору про надання споживчого кредиту та того, що що в витребуваній позивачем інфомації містяться відомості, які складають банківську таємницю, суд належно не встановив, що є предметом спору та правові підстави( правове обгрунтування) заявлених вимог щодо вже укладеного кредитного договору, тобто судом не виконано вимоги передбачені ч.4 ст.10 ЦПК України щодо надання позивачу роз'яснень як цього вимагає вказана норма.

Таким чином, постановлюючи рішення, суд не встановив фактичні обставини по справі, порушив норми процесуального та матеріального закону, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як передчасне, з ухваленням нового- відмови у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання права на інформацію та припинення дій -скасувати, у задоволенні заявлених вимог- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: В.О. Тамакулова

С у д д і М.О. Макаров

М.Л. Прозорової