АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Петренко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Святошинського районного суду від 17 жовтня 2016 року про відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про визнання дій неправомірними, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності, -

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності.

Ухвалою Святошинського районного суду від 17 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

Зазначає, що позивач звернувся з позовом до банку та оскаржує його дії щодо реєстрації права власності, а тому підсудність даної категорії справ є загальною і такі спори розглядаються за місцезнаходженням відповідача у порядку ст. 109 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника ПАТ «ПУМБ», вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відкриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції підставно виходив з того, що спір підсудний Святошинському районному суду м. Києва з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

У п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року зазначено, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 просить:

1) визнати неправомірними дії щодо державної реєстрації права власності на предмет іпотеки - нежилі будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «Ж», «Б») за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»;

2) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28571521 від 03 березня 2016 року, а саме, про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: будівлю гаражу (літ. «Ж»), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», прийняте державним реєстратором (приватним нотаріусом КМНО) Кобелєвою АллоюМихайлівною;

3) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28570232 від 03 березня 2016 року, а саме, про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: будівлю їдальні (літ. «Б»), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», прийняте державним реєстратором (приватним нотаріусом КМНО) Кобелєвою АллоюМихайлівною;

4) припинити право власності ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на нежилі будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «Ж», «Б»).

Отже, зазначені позовні вимоги стосуються нерухомого майна - нежилих будівель їдальні та гаражу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київської міської ради від 22 січня 2015 року №34/899 затверджено офіційний довідник "Вулиці міста Києва", відповідно до якого АДРЕСА_1 територіально відноситься до Святошинського району м. Києва.

Твердження апелянта про те, щосправу слід розглядати за місцезнаходженням відповідача у порядку ст. 109 ЦПК України є безпідставними, оскільки заявлений спір повинний розглядатися за правилами виключної підсудності.

Таким чином, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції діяв у межах закону і, зважаючи на вимоги ст. 114 ЦПК України, дійшов вірного висновку, що справа підсудна саме Святошинському районному суду м. Києва, оскільки позивач у відповідності до процесуального закону пред'явив позов за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду від 17 жовтня 2016 рокупро відкриття провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва