УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності та вселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визначення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив вселити його до квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити позивачу перешкоди для проживання та користування даною квартирою.

Мотивував вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частка, ОСОБА_5 1/6 частка, ОСОБА_6 1/3 частка квартири АДРЕСА_2. Оскільки, відповідачі перешкоджають ОСОБА_4 у здійсненні ним права користування та розпорядження належною йому часткою вказаної квартири, звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Відповідач - ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 та виділити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користування житлову кімнату №7, а ОСОБА_4 кімнату № 6. Кухню №5, коридор №1, ванну кімнату №4, вбиральню №3 та вбудовану шафу №2 залишити у спільному користуванні співвласників.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року, первісний позов задоволено. Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_4 перешкоди для проживання та користування квартирою АДРЕСА_2. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_5, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частка, ОСОБА_5 1/6 частка, ОСОБА_6.1/3 частка квартири АДРЕСА_2.

З відповіді Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 02 грудня 2014 року, вбачається, що представник ОСОБА_4 звертався до правоохоронних органів із заявою про перешкоджання із боку ОСОБА_5 у проживанні позивача за вказаною адресою.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи первісні позовні вимоги, виходив із того, що позивач зареєстрований у АДРЕСА_2 а відповідачі перешкоджають позивачу користуватися належною йому частиною квартири, тому наявні правові підстави для вселення ОСОБА_4 до спірної квартири та зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити позивачу перешкоди для проживання та користування даною квартирою.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що кімнати у спірній квартирі за розміром не відповідають часткам співвласників у праві власності на зазначену квартиру, тому якщо визначити порядок користування житлом за пропонованим ОСОБА_5 варіантом, це буде порушувати права іншого співвласника на вільне користування та володіння належною його часткою у майні.

При цьому враховано, що ОСОБА_5 із позовом щодо виплати компенсації її частки не зверталась, не надала суду доказів того, що співвласники спірної квартири досягли домовленості щодо відступу від розміру їхніх часток у спільній частковій власності і готові нести компенсації таких відступів.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
І.М. Фаловська