Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1895/15-ц
Провадження № 2/280/204/16
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

при секретарі Бондаренко Н. С.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Коростишівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про визнання недійсним рішення Коростишівської міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданий ОСОБА_4 та ОСОБА_3 24 грудня 2012 року на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0406 та для ведення особистого селянського господарства; визнати недійсним рішення Коростишівської міської ради Житомирської області №39 від 22 грудня 2010 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу земельної ділянок у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 площею 0,0406га для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування позову вказує, що є власником 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку. Площа земельної ділянки, виділеної для користування всього будинку, становить 745кв.м. Позивач вказує, що при проведенні обмірів встановив, що може приватизувати земельну ділянку фактично без повноцінного сполучення із вуличною дорогою, решта землі вже передана у приватну власність громадянам. Відповідачі обгородили свою земельну ділянку таким чином, що лише з їх боку можливий заїзд, залишивши позивачу прохід шириною 1,5 метрів. Рішенням виконкому Коростишівської міської ради від 15 серпня 1974 року колишньому власнику належної позивачу частини будинку було виділено у користування 58кв.м. земельної ділянки за рахунок міськземфонду для розширення проїзду до будинку АДРЕСА_3 (була проведена перенумерація). Позивач посилається на те, що земельна ділянка була збільшена саме для проїзду за рахунок сусідньої земельної ділянки, яка зараз перебуває у власності відповідачів. Таким чином, позивач стверджує, що з урахуванням договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 04 червня 2007 року до нього перейшло право користування присадибною земельною ділянкою, зокрема і виділеною для розширення проїзду. Позивач вказує, що при складанні державного акту не було дотримано встановленого порядку, у тому числі й погодження меж ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог стверджує, що при визначенні меж земельної ділянки, яка передавалася у власність відповідачам, необхідно було погоджувати межі також і з позивачем, як із сусідніми землекористувачами. Проте, при оформленні державного акта на право власності на землю відповідачі межі земельної ділянки з позивачем не погоджували, за таких обставин, вказує позивач, технічна документація не може вважатися достовірною і складеною із дотриманням чинного законодавства.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, а також пояснив, що з позивачем не було погоджено межі як суміжним землекористувачем, у фактичному користуванні власників будинку (відповідачів) перебуває більша площа, ніж яка перебувала у їх користуванні, попередньому власнику будинку було виділено 58кв.м. земельної ділянки для розширення проїзду до будинку та зазначено схему розташування цієї земельної ділянки, а також, що при погодженні меж при виділенні земельної ділянки ОСОБА_8 землекористувачами було визначено ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Представник відповідача, Коростишівської міської ради, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог,

Представник відповідачів ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що посилання позивача на статтю 120 ЗК України не є доречними, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу була чинна інша редакція вказаної статті, а розміри його земельної ділянки не визначені в документації, а також, що земельні ділянки відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2

Третя особа ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач придбав 04 червня 2007 року у ОСОБА_9 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 Житомирської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу частини житлового будинку. Інша частина будинку належить ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину.

Власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1, є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину на заповітом, договору купівлі-продажу. (а.с.58-62)

Вказані факти всіма учасниками судового розгляду не заперечувались, тому додатковому доказуванню не підлягають.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області, встановлено, що рішенням 16 сесії 5 скликання Коростишівської міської ради від 16 жовтня 2007 року за №409 ОСОБА_6 дозволено замовити технічну документацію із землеустрою по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,0530га для подальшої приватизації, яка знаходиться в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивачем не було подано жодних доказів, які підтверджували, щ йому виділялася у користування земельна ділянка розміром 0,530га, яка знаходиться по АДРЕСА_2 та не надано доказів на підтвердження того, що межі земельної ділянки встановлені в натурі. (а.с.40-41,43,45-46)

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 11 грудня 2012 року ОСОБА_4 на підставі рішення від 22 грудня 2010 року №39 Коростишівської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,1000га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Співвласниками земельної ділянки ОСОБА_4 - ?; ОСОБА_3 - ?. (а.с.67-68)

ОСОБА_4 на підставі рішення від 22 грудня 2010 року №39 Коростишівської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,0406, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Співвласниками земельної ділянки ОСОБА_4 - ?; ОСОБА_3 - ?. Це підтверджується копією державного акту серії НОМЕР_1, виданого 24 грудня 2012 року. (а.с.65-66)

Відповідно до копії акту відводу земельної ділянки від 31 березня 1959 року на підставі рішення виконкому міської Ради депутатів працюючих від 13 березня 1959 року за №4 було в натурі відведено земельну ділянку загальною площею 400кв.м., яка розташована по АДРЕСА_4 у користування ОСОБА_10 (а.с.72-73,79) З копії договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право власності, з кількістю кімнат від однієї до п'яти від 18 серпня 1959 року вбачається, що загальна площа ділянки складає «600 кв. (чотириста)» відповідно до плану земельної ділянки. (а.с.80)

Відповідно до частини 1 статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси ( стаття 21 Цивільного кодексу України).

Отже, обов'язковою умовою визнання акта недійсним у даному випадку є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв'язку з прийняттям відповідного акта органом місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження сільських, селищних та міських рад у галузі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дані питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях. Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

На виконання рішення від 22 грудня 2010 року №39 Коростишівської міської ради, відповідачами було отримано державні акти на право власності на земельні ділянки. (а.с.20)

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до положень статті 120 Земельного кодексу України (у редакції на час придбання позивачем частини будинку) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Проте, у справі відсутні докази того, що при прийнятті рішення №39 від 22 грудня 2010 року Коростишівською міською радою були допущені порушення, які б слугували підставою для скасування спірного акту.

У силу вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України).

Посилання позивача на неправомірність приватизації частини земельної ділянки не знаходить свого підтвердження, оскільки відповідно до протоколу №11 комісії по земельних спорах встановлено, що по факту межі земельної ділянки не відповідають до меж, які визначені у державному акті на право власності на земельну ділянку (кадастровий НОМЕР_3).

Суд не вбачає можливості визнати належним та допустимим доказом копію довідки від 11 липня 2016 року, виданої Приватним малим підприємством «Геоцентр», про те, що зовнішня межа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка перебуває у спільній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по межі з ОСОБА_7 в натурі співпадає з вказаною в державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрованого 24 грудня 2012 року, оскільки вона містить дані, які суперечать копії акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 02 вересня 2010 року, з якого вбачається, що межі земельної ділянки проходять по існуючій огорожі, тому межові знаки не встановлювалися. (а.с.103,123)

Із матеріалів справи вбачається, що суміжним землекористувачем ОСОБА_7 було погоджено межі земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 реалізували своє право на визнання права власності на земельні ділянки шляхом отримання згоди від суміжного користувача земельною ділянкою ОСОБА_7 Сторонами не було заявлено клопотань про відповідність меж земельної ділянки в натурі, визначеним у технічній документації. Також позивачем не надано належного доказу, яким би підтверджувались правові підстави правомірності володіння та (або) користування земельною ділянкою та її розміри відповідно.

У даному випадку, суду не надано належних та допустимих доказів того, що державний акт серії НОМЕР_1, виданий 24 грудня 2012 року на підставі рішення від 22 грудня 2010 року №39 Коростишівської міської ради, були порушені права позивача щодо володіння його земельною ділянкою, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Коростишівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7, про визнання недійсним рішення Коростишівської міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Щербаченко