Справа №461/3571/16-ц
Провадження №2/461/1259/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Государського А.В.,

при секретарі Скаб В.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_4, про стягнення коштів та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_4, про стягнення коштів та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, про стягнення коштів та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2016 року вирішено стягнути із ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія» «Інвестсервіс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок вчинення злочину, що потягнув смерть особи, в розмірі 7876 грн. 06 коп. У звязку із набранням рішенням суду законної сили було видано виконавчий лист від 18.12.2016 року. На виконанні у відповідача перебуває зведене виконавче провадження ВП №43473368 до якого входить і виконавче провадження №43421878 з примусового виконання вказаного вище рішення суду. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.05.2015 року встановлено неправомірність дій державного виконавця Мельника Р.І. при процедурі формування черговості задоволення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, зокрема щодо вимог ОСОБА_2 Стверджує, що станом на сьогодні рішення суду не виконано у повному обсязі у звязку із неправомірним діями державного виконавця. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку кошти в сумі 6791,99 грн. на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 відділу ДВС м.Львова у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак 11.10.2016 року подав письмові заперечення проти позову. Стверджує, що сума стягнення за виконавчим листом №2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ПАТ Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на користь ОСОБА_2 у розмірі 7876,06 грн. є стягненням страхового відшкодування, а не безпосередньо шкоди завданої каліцтвом або смертю особи. 29.09.2015 року державним виконавцем відділу були видані розспорядження про перерахунок коштів в загальній сумі 1 283 631, 24 грн. на рахунки стягувачів в порядку ст.ст. 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження». Суму в розмірі 1084,07 грн. перераховано на рахунок ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_5 казначейська служба України та державний виконавець Мельник Р.І. в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі наявних у справі доказів

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рішенням Личаківського районного суду м.Львова у справі №2/463/564/13 від 12.11.2013 року задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Вирішено, серед іншого, стягнути з ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія» «Інвестсервіс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину, що потягнув смерть особи, в розмірі 7876,06 грн.

Вказане вище рішення суду набрало законної сили 09.12.2013 року, внаслідок чого Личаківським районним судом м.Львова 18.12.2013 року видано виконавчий лист для його виконання (а.с.7).

Постановою заступника начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_7 від 11.01.2014 року відкрито виконавче провадження за №41420001 (а.с.8) на виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року.

Крім того, постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 від 12.02.2014 року відкрито виконавче провадження за №41971439 (а.с.9) на виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року.

28.03.2014 року головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції ОСОБА_8 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №41971439 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із відсутністю у боржника майна для задоволення вимог стягувача (а.с.63).

Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 23.05.2014 року відкрито виконавче провадження за №43421878 на виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року (а.с.64).

Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 27.05.2014 приєднано виконавче провадження №43421878 з примусового виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року виданого Личаківським районним судом м.Львова до зведеного виконавчого провадження №43473368, яке веде ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ (а.с.65).

Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 29.02.2016 виконавчий лист 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року виданого Личаківським районним судом м.Львова повернуто стягувану на підставі п.8 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обовязковість виконання судових рішень, невиконання рішень суду тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За преамбулою та ст. 1 Закону Про виконавче провадження (далі-Закон) цей закон визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За ст. 11 Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод Висока Договірна Сторона зобовязана гарантувати кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку. Невідємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захисту права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання рішення суду в розумний строк.

За п. 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_8 проти України (Заява N 17022/02) від 11.12.2008 р. відповідальність держави за виконання рішень суду щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

У п. 38 рішення у справі «Кунашко проти Росії» (Заява №36337/03) від 17.12.2009 р. Європейський суд з прав людини нагадав, що у разі, коли винесено рішення проти «приватного» відповідача, на державу покладається позитивний обовязок, який полягає в тому, щоб громадянам було надано юридичний арсенал, що дозволяє їм отримати присуджені судами суми від їх боржників, які наполегливо ухиляються від виплати боргів. Очевидно, що мова йде про обовязки надати засоби для досягнення результату, а не забезпечувати сам результат. Влада повинна забезпечувати розумно доступні заходи на допомогу кредиторам. Отже, якщо не буде встановлено, що прийняті національними владою заходи були адекватними та достатніми, держава не звільняється від відповідальності за несплату боргів по виконавчому листу «приватним» боржником.

За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконною бездіяльністю органу державної влади чи його посадовою або службовою особою при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів чи осіб.

Необхідною умовою для відшкодування шкоди, завданої невиконанням рішення суду, є наявність у боржника майна, присудженого до передачі за рішенням, чи достатнього для звернення стягнення та сплати присудженої суми, на момент відкриття чи перебігу виконавчого провадження. ОСОБА_5 не несе відповідальності за стягнення за виконавчим документом, якщо виконати рішення було обєктивно не можливо через відсутність у боржника майна. Тягар доведення наявності майна покладається на стягувача.

Другою умовою для стягнення шкоди, якщо виконавець не виконав рішення, є доведення протиправності бездіяльності державного виконавця судовою ухвалою чи постановою начальника відділу ДВС, якому підпорядкований виконавець, у проваджені якого перебував виконавчий документ.

Листом начальника ОСОБА_3 ВДВС ЛМУЮ №6379 від 30.04.2015 року представника позивача ОСОБА_1 повідомлено про те, що беручи до уваги мотивувальну та резолютивну частину виконавчих листів, що видав Личаківський районний суд м.Львова про стягнення з ПАТ «Інвестсервіс» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_2, вимога ОСОБА_2 перебуває у другій черзі задоволення вимог стягувачів до ПАТ «Інвестсервіс» (а.с.10-11).

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі №461/2209/15-ц (Провадження №4-с/463/29/15) від 22.05.2015 року визнано неправомірними дії державного виконавця Мельника Р.І. при процедурі формування черговості задоволення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні шляхом віддання пріоритету вимогам стягувачів, пов'язаний із трудовими правовідносинами, перед вимогами стягувачів щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. Зобовязано державного виконавця Мельник Р.І. при процедурі формування черговості задоволення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні діяти у відповідності до вимог ч.1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» та задовольнити вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_2, щодо відшкодування їм матеріальної шкоди, завданої злочином перед вимогами інших стягувачів, повязаних із трудовими правовідносинами (а.с.49-50).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.09.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 ВДВС ЛМУЮ відхилено. Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 22.05.2015 року залишено без змін.

Таким чином, суд вважає, що права позивача були порушені незаконними діями державного виконавця, внаслідок чого не виконано рішення суду в частині стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 шкоди в сумі 6791,99 грн., а відтак, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 169, 212, 215 ЦПК України, ст. ст.1166, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_4, про стягнення коштів та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями задовольнити.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку кошти в сумі 6791 (шість тисяч сімсот девяносто одну) грн. 99 коп. на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Государський