Номер провадження 2/754/5253/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2002 року по 21.07.2015 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2007 році сторони фактично припинили шлюбні відносини. З того часу відповідач зник із життя позивачки ти дитини, про сина не піклується, не цікавиться його життям, не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання сина. На даний час відповідач перебуває у виправній колонії № 8 по Ямало-Ненецькому округу Російської Федерації. У 2015 році неповнолітній ОСОБА_4 отримав гранд на навчання в Люксембургу. З метою отримання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до шістнадцяти років, позивачка зверталася до відповідача із відповідним проханням, але відповідач не погодився надавати такий дозвіл і надав його лише на півроку в період з 01.12.2015 року по 01.06.2016 року. У 2016 році за високі досягнення у навчанні, неповнолітньому ОСОБА_4 було запропоновано подальше навчання в одній із найкращих шкіл Великої Британії. Дозвіл, наданий відповідачем, сплинув 01.06.2016 року, неповнолітній ОСОБА_4 перебуває в Люксембурзі та не може перетинати кордон, приїхати до України та поїхати до Великої Британії, через що може втратити можливість отримання гідної освіти. Оскільки відповідач перебуває у місцях позбавлення волі в Російській Федерації, позивачка не має можливості брати кожного півроку дозвіл на виїзд дитини за кордон, а тому вважає, що своїми діями відповідач створює перешкоди у навчанні дитини за кордоном та не сприяє належному вихованню. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки у своїй заяві просить розглядати справ у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивачки та її представника, за наявних у справі матеріалів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на даний час відбуває покарання у виправній колонії № 8 по Ямало-Ненецькому округу Російської Федерації, надіслав на адресу суду письмові пояснення. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2002 року по 21.07.2015 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьками неповнолітньої дитини вказані: матір'ю - ОСОБА_1 (позивачка), батьком - ОСОБА_2 (відповідач), що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2007 року, з того часу відповідач ухиляється від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини ОСОБА_4.

Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні встановленими по справі обставинами та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- листом Шрусбері-Скул від 05.01.2016 року, адресованого неповнолітньому ОСОБА_4 (а.с.11);

- декларацією про видачу сертифіката CAS- ОСОБА_4 (а.с. 13);

- інформацією про Сертифікат на в'їзд до Сполученого Королівства з метою отримання освіти ОСОБА_4 (а.с.16);

- довідкою ф.3 (а.с.18);

- згодою відповідача на оформлення закордонного паспорту його сина ОСОБА_4 та на отримання цього паспорта його матір'ю, ОСОБА_1 (а.с.19);

- згодою відповідача на виїзд з України його сина - ОСОБА_4 в супроводі його матері, ОСОБА_1 в період з 1 грудня 2015 року по 1 червня 2016 року (а.с.20);

- актом обстеження житлово-побутових умов від 28.01.2016 року.

Відповідно до Висновку № 102/04/31-6684 від 25.07.2016 року Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позбавлення відповідача батьківських прав є підставними та обґрунтованими, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Що стосується письмових заперечень відповідача, то слід зазначити, що судом вони до уваги не приймаються, оскільки були спростовані належними доказами, наданими позивачкою. Той факт, що відповідач перераховував на рахунок позивачки грошові кошти жодним чином не спростовують доводи позивачки, оскільки надані відповідачем квитанції за період з 2009 року по 2012 рік включно. Жодних доказів на підтвердження того, що відповідна матеріальна допомога надавалася у подальшому і надається на даний час суду надано не було.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На даний час дитина ОСОБА_4 знаходиться на утриманні матері.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням вимог діючого законодавства, наданих позивачкою письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання своєї матері, а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку (доходу), а саме в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 164, 165, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис Відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві № 1912 від 02.10.2002 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: