АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Юзькова О.Л.
У Х В А Л А

14 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду міста Києва Українець Л.Д., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк», про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк», про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко А.В. від 15.11.2011 року квартири АДРЕСА_1

Повернуто квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути сплачені за договором купівлі-продажу від 15.11.2011 року грошові кошти у розмірі 915 378 грн 00 коп. ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 6 890 грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуваним рішенням суду порушені його права щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в якості погашення боргу. Так, рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 20.07.2016 року його позовні вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення боргу в розмірі 14 883 601,20 грн задоволено. У подальшому рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15.11.2016 року рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінено, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Під час розгляду даної справи ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 20.04.2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_3, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1, та оголошено заборону на її відчуження. Про застосоване до спірної квартири обтяження і позивач, і відповідач знали, проте приховали даний факт від суду. Оскільки на квартиру накладено арешт в рамках справи про стягнення заборгованості, то на час виконавчого провадження він, як стягувач, має право на звернення стягнення на зазначену квартиру. На підставі наведеного просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №08.3/130/07-С. (а.с. 86-89)

28.12.2009 року, 12.07.2010 року та 15.11.2011 року між сторонами вказаного Договору укладено Додатковий договір №1, Додатковий договір №2 та Додатковий договір №3 до Кредитного договору №08.3/130/07-С від 19.12.2007 року. (а.с. 90, 92, 95)

19.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №13/130/І01/07-С, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. (а.с. 97-99)

15.11.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований у реєстрі за №5762. (а.с. 7-8)

15.11.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про розірвання Іпотечного договору №13/130/І01/07-С від 19.12.2007 року. (а.с. 102)

15.11.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір №13/130/І02/07-С, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. (а.с. 103-105)

12.12.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору №13/130/І02/07-С. (а.с. 106)

Так, підставою для ухвалення оскаржуваного рішення стало встановлення судом першої інстанції факту укладення Договору купівлі-продажу квартири від 15.11.2011 року особою, яка в момент вчинення спірного договору не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не є стороною оспорюваного правочину, як і не є стороною Кредитного договору від 19.12.2007 року та Іпотечного договору від 15.11.2011 року, майнових прав на спірну квартиру в будь-якій інший спосіб не набував.

Крім того, квартира АДРЕСА_1 не була предметом спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за Договором позики від 23.05.2014 року в розмірі 14 883 601,20 грн. (а.с. 133-134, 136)

Згідно Договору позики від 23.05.2014 року, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, предметом іпотеки є торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання, загальною площею 1973,1 кв.м, що розташований за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, вул. Тираспольська, 31, а не квартира АДРЕСА_1. (а.с. 137-139)

Також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру Прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.04.2016 року підтверджено, що спірна квартира є предметом іпотеки за Кредитним договором №08.3/130/07-С від 19.12.2007 року, про що 15.11.2011 року внесено відомості до Державного реєстру Іпотек, де іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк». (а.с. 140-144)

Посилання ОСОБА_1 на те, що між ним та ОСОБА_3 існував інший спір щодо стягнення грошового боргу, в рамках розгляду якого на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження, а тому рішенням суду від 23.09.2016 року порушені його права щодо звернення стягнення на дане майно є безпідставними, оскільки оскаржуваним рішенням суду питання про права та обов'язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року роз'яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Враховуючи те, що Шевченківським районним судом м. Києва при розгляді даної справи не було вирішено будь-яких питань про права та обов'язки ОСОБА_1, апеляційна скарга не може бути прийнята для розгляду в апеляційній інстанції та підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. ст. 292, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та повернути її апелянту.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя Л.Д.Українець