Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2849/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Провадження №22ц/778/3152/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Територіальний сервісний центр 3 2342 МВС в Запорізькій області, ОСОБА_6, про зобов'язання зняти арешт та заборону відчуження, накладені постановою державного виконавця,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ, вказавши, що за рішенням Харківського районного суду Харківської області у 2008 році з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто боргу в сумі 12000 гривень, однак, виконавче провадження було закрите, а виконавчий лист повернутий стягувачеві. Натомість в межах цього виконавчого провадження постановою державного виконавця від 16.08.2011 року було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_5 та заборону його відчуження, яка на цей час не скасована. Посилаючись на ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_5 просить зобов'язати Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ зняти арешт та заборону на відчуження майна боржника та оголошення заборони його відчуження, накладені постановою державного виконавця від 16.08.2010 року на виконання виконавчого листа, виданого 08.09.2008 року Харківський районним судом Харківської області.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року відмовлено у відкритті провадження з підстав пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуву Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» N 5 від 03.06.2016 , у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Суддя суду першої інстанції встановивши, що вказаний позов подано боржником вірно відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, оскаржувана ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів при цьому розяснює позивачу у даній справі, виходячи з того, що заявник посилається на те, що його права порушені державною виконавчою службою в ході виконання рішення суду ухваленого в порядку цивільного судочинства (за нормами ЦПК), про його право на звернення до суду зі скаргою в порядку передбаченому розділом VII ЦПК (ст. 383-389 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: