УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Ластовка Н.Д., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на протиправні дії, бездіяльність центрального органу виконавчої влади та зобов'язання вчинити дії щодо виконання рішення суду, заінтересована особа: Державна казначейська служба України,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на протиправні дії, бездіяльність центрального органу виконавчої влади та зобов'язання вчинити дії щодо виконання рішення суду, заінтересована особа: Державна казначейська служба України.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю, що подана скарга не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства згідно положень, визначених Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», з наступних підстав.

Так відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись із скаргою до суду в порядку статей 383, 385, 389 ЦПК України, заявник ОСОБА_1 просить поновити строк для подання скарги; визнати протиправними дії та бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2016 року у справі № 755/3209/16-ц, в порядку та строк, встановлений п. 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; зобов'язати Державну казначейську службу України невідкладно виконати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2016 року у справі № 755/3209/16-ц; зобов'язати Державну казначейську службу України повідомити суд та позивача не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2016 року у справі № 755/3209/16-ц.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Закріплення частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не означає спростування висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так само як не означає і нівелювання способу захисту порушеного права, свобод чи законних інтересів.

Так, вирішуючи питання про те, чи поширюється компетенція адміністративного суду на даний спір, суд має врахувати правовий характер діяння та/або рішення, що оскаржується позивачем.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкриті провадження, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, не вбачається підстав для розгляду справи в порядку, визначеному Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», оскільки згідно змісту та предмету поданої скарги, заявником підлягають до оскарження дії Державної казначейської служби України, яка є центральним органом виконавчої влади України, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тому спірні правовідносини, пов'язані із виконанням вказаним органом виконавчої влади рішення суду, не підлягають розгляду в порядку, визначеному Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», яким урегульовано питання судового оскарження рішень, дій та/або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, та межі цивільного процесуального законодавства України не містять нормативного урегулювання судового вирішення порушеного права чи свободи особи з боку органу державної влади, яким також є Державна казначейська служба України, що виступає суб'єктом оскарження за досліджуваною скаргою ОСОБА_1

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, ст. ст. 234, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії, бездіяльність центрального органу виконавчої влади та зобов'язання вчинити дії щодо виконання рішення суду, заінтересована особа: Державна казначейська служба України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я :