Єдиний унікальний номер 341/1768/14-ц
Номер провадження 6/341/37/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді - Гаполяка Т.В.

секретаря - Томин Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галичі подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, погоджене з начальником Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Відділу ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області Зельманович М.П. за погодженням з начальником Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням та просить тимчасово обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження по виконанню рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» 2 510 116, 99 грн. боргу.

З огляду на те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішень суду, просить тимчасового обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

У судове засідання державний виконавець не з'явилась.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені подання слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження по виконанню рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області в від 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» 2 510 116, 99 грн. боргу.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмолено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші не виконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII, державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, умовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суд, як тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року, проведеного Верховним Судом України роз'яснено, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку ВСУ, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, чинного в період вчинення виконавцем дій при виконання рішення суду, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів доданих до розглядуваного подання, 17 січня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Приватбанк» 2 510 116, 99 грн. боргу.

09 червня 2015 року накладено арешт на нерухоме майно боржника ? частини будинковолодіння за адресою: вул. Львівська, 5, с. Демянів, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл.

23 червня 2016 року описано та накладено арешт на рухоме майно боржника кран залізничний КЖДЕ-16, 1986 року випуску.

Однак, доказів отримання постанови від 17 січня 2015 року про відкриття виконавчого провадження, скерування постанови про накладення арешту на нерухоме майно, скерування викликів державного виконання до подання не додано.

Державним виконавцем при зверненні до суду з вказаним поданням не надано доказів, що підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Зокрема не надано доказів на підтвердження повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження, повідомлення боржника про вчинені виконавцем дії, прийняті рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 209-210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, погодженого з начальником Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України

- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з моменту її проголошення, а особами, які брали участь у справі, однак не були присутні ми при оголошенні такої протягом цього ж часу з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_4