Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Шимківа С.С., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 липня 2016 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк»» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 360 доларів 21 цент США, що еквівалентно 690 637 гривень 50 копійок по курсу НБУ станом на 31.03.2016р., та судові витрати в сумі 16 691 грн. 31 коп.. В решті позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду необєктивним і незаконним, ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі звертають увагу на те, що ними було подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у звязку з існуванням рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 червня 2016 року, яким стягнуто з них на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість по даному кредитному договору шляхом звернення стягнення на заставне майно (будинок і земельну ділянку), проте клопотання судом безпідставно відхилено з тих мотивів, що рішення невиконане. Пояснюють, що позивач подав розрахунок нарахування відсотків та штрафних санкцій за весь період, починаючи з 2008 року по кінець березня 2016 року, і судом стягнуто ці відсотки та частково штрафні санкції, хоча вищезазначеним рішенням вони вже були стягнуті. Вказують, що суд не дав оцінки тому факту, що проти працівників Банку порушено кримінальне провадження по факту шахрайства щодо зарахування сплачених ними на погашення боргу коштів. З наведених підстав просять скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ROD0G1, за умовами якого Банк надав

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 559/917/16-ц Головуючий у 1 інстанції Ралець Р.В.

Провадження № 22-ц 787/1702/2016 Доповідач Ковальчук Н.М. позичальнику грошові кошти у сумі 75 000 доларів США 00 центів, зі сплатою 15 % річних з кінцевим строком повернення 15 серпня 2018 року(далі кредитний Договір) (а.с. 13-16).

На забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2, того ж дня, 15 квітня 2008 року було укладено договір поруки №ROD0G1 між ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за умовами якого останній зобовязався відповідати перед Банком солідарно з боржником за її зобовязаннями по кредитному договору.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачами умов кредитного договору та, як наслідок, утворення заборгованості по тілу кредиту, відсотках за користування ним, комісії та штрафів.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «КБ «ПриватБанк» визначив заборгованість станом на 31 березня 2016 року, сума якої відповідно до наданого позивачем розрахунку станом склала 42 455,33 доларів США, що еквівалентно 1 112 754,10 грн. по курсу НБУ станом на 31.03.2016р. (26,21 грн. за 1 долар США), з яких: сума заборгованості за кредитом 8 887,23 доларів США, що еквівалентно 232 934,30 грн.; сума заборгованості за відсотками 8 085,87 доларів США, що еквівалентно 211 930,72 грн.; комісія 1 716,99 доларів США, що еквівалентно 45 002,31 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 16 495,12 доларів США, що еквівалентно 432 337,10 грн.; штраф (фіксована частина) 9,54 доларів США, що еквівалентно 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 2 021,23 доларів США, що еквівалентно 52 976,39 грн. (а.с. 5-8).

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції керувався передбаченим законом обовязком позичальника повернути позикодавцеві отримані за договором кредиту кошти разом з відсотками та сплатою штрафних санкцій, та виходив з того, що у звязку з порушенням останнім своїх зобовязань за договором у Банку виникло право примусового стягнення суми заборгованості, відсотків, плати за обслуговування кредиту, комісії та штрафних санкцій, а також врахував умови договору поруки, стягнувши цю заборгованість солідарно з боржника та поручителя.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційної інстанції погодитися в повному обсязі не може з наступних міркувань.

За змістом ст.ст. 1054 і 526 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом безспірно встановлено, що позичальник порушив зобов»язання щодо повернення кредитних коштів, а тому позивач правомірно звернувся до суду про дострокове стягнення всієї суми позики.

Проведений банком розрахунок заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках відповідачами не спростований, а тому він є достовірним.

Разом з тим, банком невірно нарахована пеня за порушення позичальником зобовязань по поверненню кредитних коштів.

Згідно зі ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.1, 3 ст. 533 ЦК України).

Статтею 5 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету.

Вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення суми кредиту та процентів за користування ним у валюті, в якій було видано кредит, а саме в доларах США.

Чинним законодавством встановлено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Дія Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Пеня та інші штрафні санкції можуть обчислюватися і стягуватися лише в національній валюті України гривні.

У звязку з наведеним, рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків у доларах США з гривневим еквівалентом підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч.2 п.1) статті 258 ЦК України передбачають спеціальну позовну давність в один рік для стягнення неустойки(штрафу, пені).

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.3,4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У справі, яка є предметом перегляду, відповідач заявив про застосування позовної давності в суді першої інстанції.

У звязку з цим, підлягає стягненню заборгованість по пені за порушення строків погашення кредиту в межах річної позовної давності з 31.01.2015 року по 31.01.2016 року в розмірі 116933,83 грн та за порушення строків погашення відсотків в межах річної позовної давності з цей же період в розмірі 5083,72 грн. Також підлягає стягненню штраф(фіксована частина) в розмірі 250,04 грн та штраф (процентна складова) в розмірі 52 979,06 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В запереченнях на позов відповідачі просили суд застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України, зменшивши розмір пені, оскільки мають дуже скрутне матеріальне становище, обоє є інвалідами 2-ї групи.

ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1222,67 грн,. ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1230 грн (а.с.48-49).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) з урахуванням встановлених по справі обставин, і рахує за можливе зменшити розмір пені до 15 000 гривень.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1716,99 доларів США комісії.

Колегія суддів приходить до висновку, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із слідуючого

Відповідно до п.5.2.4 кредитного договору №ROD0G1 від 15 квітня 2008 року якщо дострокове повернення кредиту на вимогу кредитора відбувається в межах строку, передбаченого п.4.1 Договору, кредитор має право вимагати від позичальника сплати комісійної винагороди в разі дострокового погашення кредиту у відповідності до п.4.1. цього Договору.

Згідно п.4.1 Договору достроковим повним погашенням вважається повернення Позичальником суми кредиту та нарахованих відсотків за його користування в повному обсязі на дату погашення до настання кінцевого терміну погашення за цим Договором. При цьому якщо дострокове повне погашення кредиту здійснюється в перший рік користування кредитом, позичальник сплачує кредитору винагороду у розмірі 0,00 від суми дострокового погашення.

З огляду на вказані умови Договору, стягнення з відповідачів комісії в сумі 1716,99 дол.США є безпідставним.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що провадження по справі підлягає закриттю, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним Договором.

Судом встановлено, що рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість по даному кредитному договору шляхом звернення стягнення на іпотечне майно житловий будинок та земельну ділянку. Виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочене.

В разі порушення позичальником зобов»язань щодо повернення кредиту умови кредитного Договору дають право банку захистити свої права в спосіб, визначений умовами Договору, як-то дострокове стягнення боргу або звернення стягнення на предмет іпотеки.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на те, що місцевий суд, задовольняючи позовну вимогу про стягнення боргу, неповно з'ясував фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 липня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ROD0G1 від 15 квітня 2008 рокуу розмірі: 22 212 (двадцять дві тисячі двісті дванадцять) доларів США 45 центів, яка складається:

- 14 126 (чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) доларів США 58 центів заборгованість за тілом кредиту;

- 8 085 (вісім тисяч вісімдесят п"ять) доларів США 87 центів заборгованості по відсотках за користування тілом кредиту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» пеню за кредитним договором №ROD0G1 від 15 квітня 2008 рокуу розмірі 15 000 (пятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості комісії в сумі 1 716 доларів США 99 центів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді : підпис ОСОБА_5

підпис ОСОБА_6

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_1