Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/6006/16-ц

Провадження № 2/185/3319/16

04 листопада 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий - суддя Бабій С.О., при секретарі Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на домоволодіння,

ВСТАНОВИВ

13.07.2016 р. до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, про визнання права власності на домоволодіння.

Ухвалою суду від 11.08.2016 р. було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2. Уточненою позовною заявою від 05.10 2016 р. позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 29 грудня 1999 року поміж ОСОБА_1 Валентиною Петрівною та ОСОБА_2 житлового будинку «А»,сіни «а»,сарая «Б»,сарая «Е»,сарая «Г»,погріба «пд.»,колодязя «К»,вбиральні «Ж»,огорожі № 1-3, які розташовані по вул. Шевченко, 103 в с.Кочережки Павлоградського району, який був Павлоградською товарною біржею 29 грудня 1999 року та 24 лютого 2000 року колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» та визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок «А»,сіни «а»,сарай «Б»,сарай «Е»,сарай «Г»,погріб «пд..»,колодязь «К»,вбиральню «Ж»,огорожу № 1-3, які розташовані по вул.Шевченко, 103 в с.Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що 29 грудня 1999 року поміж продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 103,загальною площею 38,5 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м.,сараїв «Б», «Е», «Г», вбиральні «Ж», огорожі 1-3, колодязя «К»,які розташовані по вул.Шевченко в с.Кочережки Павлоградського району.Домоволодіння було продано за 1200 грн. Земельна ділянка не приватизована. Вказаний договір був зареєстрований Павлоградською товарною біржею 29 грудня 1999 року за реєстраційним номером 12/56-НД.Це підтверджується договором купівлі-продажу будинку. Позивач прийняв домоволодіння у власність,зареєстрував його у БТІ (на той час) та сплатив продавцю ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1200 грн., а Відповідач передав позивачу будинок з господарськими спорудами, що підтверджується записом про власника будинку у технічному паспорті на будинок та реєстраційним штампом БТІ від 24.02.2000 р. про посвідчення за позивачем права власності на будинок. Орігінал договору від 29 грудня 1999 року купівлі-продажу домоволодіння № 103 по вул.Шевченко в с.Кочережки був втрачений і поновити його на цей час неможливо.

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву про позгляд справи без його присутності, просив задовольнити позов.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув права приватної власності на житловий будинок № 103, загальною площею 38,5 кв.м.,житловою площею 14,6 кв.м.,сараїв «Б», «Е», «Г», вбиральні «Ж», огорожі 1-3,колодязя «К»,які розташовані по вул.Шевченко в с.Кочережки Павлоградського району, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29 грудня 1999 року, зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 12/56-НД.

Відповідно до ст. 227 Української РСР Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Проте спеціальною нормою: ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами по вищезазначеній угоді було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов, та вказаний правочин повністю виконаний сторонами.

На момент укладення угоди законодавством не було заборонено укладати та реєструвати договори купівлі - продажу нерухомості на біржах. На даний час згідно чинного законодавства угоди щодо купівлі-продажу нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню.

Суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29 грудня 1999 року, зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 12/56-НД, є дійсним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 47, 227 ЦК Української РСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 16, 321, 392, 296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 179, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 29 грудня 1999 року, укладений між ОСОБА_1 Валентиною Петрівною та ОСОБА_2 житлового будинку «А»,сіни «а»,сарая «Б»,сарая «Е»,сарая «Г»,погріба «пд.»,колодязя «К»,вбиральні «Ж»,огорожі № 1-3,які розташовані по вул. Шевченко, 103 в с.Кочережки Павлоградського району, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржею 29 грудня 1999 року та 24 лютого 2000 року колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок «А»,сіни «а»,сарай «Б»,сарай «Е»,сарай «Г»,погріб «пд..»,колодязь «К»,вбиральню «Ж»,огорожу № 1-3, які розташовані по вул.Шевченко, 103 в с.Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій