АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сокуренко Наталії Вікторівни в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28 листопада 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, відповідач, в свою чергу, покладені на нього зобов'язання виконував неналежно, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 29 лютого 2016 року склала 46380 грн. 87 коп., з яких 17346 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом, 24799 грн. 95 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1550 грн. - заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - (фіксована частина), 2184 грн. 80 коп. - (процентна складова), яку позивач і просить стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам процесуального права рішення районного суду не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 28 листопада 2011 року ОСОБА_2 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.5).

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_2, останній підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зазначена анкета-заява в установленому законом порядку не визнана недійсною.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття, банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт (а.с.24 на звороті).

Згідно п. 2.1.1.2. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 29 лютого 2016 року ОСОБА_2 має заборгованість, в сумі 46380 грн. 87 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 17346 грн. 12 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом, в сумі 24799 грн. 95 коп., заборгованості за комісією - 1550 грн. та заборгованості по штрафам, в сумі 2684 грн. 80 коп. (а.с.3-4).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ні Тарифи, ні Умови і Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, а тому вважав недоведеним укладення між сторонами договору та того, що ОСОБА_2 отримував кредит.

Проте, з таким висновком районного суду погодитися не можна, остільки суд не встановив характер правовідносин, які виникли між сторонами спору, та обставин справи, які є предметом доказування по цій справі.

Встановивши, що відповідачем була підписана Анкета-заява від 28 листопада 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, районний суд відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові у справі № 6-16цс15.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на обставини справи, з приводу яких Верховним Судом України було висловлено зазначену правову позицію.

Так, за результатами розгляду справи № 6-16цс15, суд вищої інстанції висловив правову позицію щодо застосування судом до кредитних правовідносин положень ч.1 ст. 259 ЦК України лише в частині збільшення строку позовної давності.

У заявленому по даній справі спорі доведенню підлягає наявність між сторонами кредитних правовідносин та виконання зобов'язань кредитором щодо надання коштів та боржником - щодо повернення коштів в обумовлені сторонами строки.

У частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши вищезазначену анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», був повідомлений про зміст цих Умов та Правил, про що зазначено у самій заяві.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом не встановлено, що надані до позову Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» відрізняються від змісту відповідних Умов та Правил, розміщених на офіційному сайті www.privatbank.ua ПАТ КБ «Приватбанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання заяви позичальника.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості, оскільки підписання заяви позичальника не вважається підписанням договору щодо Умов та Правил надання банківських послуг, - не можуть бути визнані обґрунтованими, тому що згідно з приписами положень статей 634, 638 ЦК України, підписавши заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Позивач свої зобов'язання виконав, зворотне, ані відповідачем, ані мотивами суду першої інстанції не спростовано, боржник ж у свою чергу порушив визначені договором зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість.

Районний суд визнав недоведеним отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, проте не звернув увагу на долучений до справи розрахунок заборгованості, у відповідності до якого відповідач періодично виконував кредитні зобов'язання, вносив передбачені умовами договору платежі в період з липня 2013 року й лише з листопада 2014 року припинив виконання зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість (а.с.3,4).

Про активний характер користування ОСОБА_2 кредитними коштами свідчить і зміст долученої в суді апеляційної інстанції виписки з особового рахунку, відкритого банком на ім'я відповідача.

Отже, розглядаючи справу, районний суд порушив норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення районного суду й ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову, стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості, в сумі 46380 грн. 87 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 17346 грн. 12 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом, в сумі 24799 грн. 95 коп., заборгованості за комісією - 1550 грн. та заборгованості по штрафам, в сумі 2684 грн. 80 коп.

Окрім того, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 2893 грн. 80 коп. (1378 +1515,80) (а.с.37,69).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість, в сумі 46380 грн. 87 коп., з яких: 17346 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом, 24799 грн. 95 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1550 грн. - заборгованість за комісією, 2684 грн. 80 коп. - штрафи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати, в сумі 2893 грн. 80 коп.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/7051/16-ц

Головуючий у суді першої інстанції: КатющенкоВ.П.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12154/16

Доповідач у суді апеляційної інстанції: СлюсарТ.А.