УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Т.М.М.» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я задоволено частково. Стягнуто з ТОВ Фірма «Т.М.М.» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я у розмірі 30 000, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Крім того, 16.12.2016 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будь-які грошові кошти, які належать ТОВ Фірма «Т.М.М.» в межах суми позову.

Обґрунтовуючи вказану заяву, ОСОБА_1 посилається на те, що станом на день подання заяви, існує велика кількість незавершених виконавчих проваджень, в яких боржником є відповідач.

Вказував, що наведене дає підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії

Справа № 761/36735/14-ц
№ апеляційного провадження: 06.75/14/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник

спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи зміст заявлених вимог, вбачається, що позивачем в заяві не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, а доводи останнього ґрунтуються лише на припущеннях.

Зокрема, ОСОБА_1 не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 218, 317 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» про відшкодування моральної, заподіяної ушкодженням здоров'я - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: