АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Набудович І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

15 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Білич І.М. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу.

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2014року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму боргу у розмірі 3037340 гривень, три проценти річних в розмірі 35199,86 гривень, а також вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року було залишено без змін.

В грудні 2016 року на адресу апеляційного суду надійшли матеріали зазначеної вище справи з апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

У якій остання вказувала на те, що 01.12.2016 року вона отримала від свого колишнього чоловіка листа, в якому він вимагав від неї сплатити на користь ОСОБА_5 половину суми боргу в розмірі 3 414 810 гривень, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа № 753/15031/13 від 16.12.2015 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення від 20.01.2014 року у справі № 753/1 5031/13.

ОСОБА_6 обґрунтовував свою вимогу тим, що вказане рішення Дарницькою районного суду м. Києва стосувалось стягнення боргу за розпискою (договором позики), що була складена під час шлюбу із ОСОБА_3 . Оскільки за ініціативою ОСОБА_3 відповідно до рішення Печерського районного суду міста Києва від 03.06.2014 року у справі № 757/2055/14-ц було порівну поділене спільне нерухоме майно подружжя (квартира АДРЕСА_1 загальною площею 69,6 м2 та нежиле приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 103,1 м2), то ОСОБА_6 вважав, що і сума позики має бути сплачена ним та ОСОБА_3 в рівних частках.

Тому на її думку, задоволення позовних вимог у справі здійснено судом першої інстанції з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Так як договір позики, на виконання якого ОСОБА_6 складена розписка від 30.08.2012 року стосується цінного майна, з огляду на те, що для укладення такого договору мала бути надана письмова заява. Однак вона такої згоди не надавала, відтак при ухваленні рішення суд першої інстанції порушив ч. 3 ст. 65 СК України.

Вважаю, що дана апеляційна скарга не може бути прийнята судом виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про права та обов'язки ОСОБА_3, а підстави на які вказує скаржник в апеляційній скарзі виникли після розгляду справи, (поділ майна, звернення ОСОБА_6.), відповідно і відсутнє право на оскарження вказаного судового рішення.

Беручи до уваги вищевикладене вважаю, що апеляційну скаргу слід повернути на підставі ч. 1 ст. 292 ЦПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 292 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя Білич І.М.