РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 02.07.2008 між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №MRTG-31, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 117 873 долари США під 12,5% річних, з терміном погашення заборгованості не пізніше 12.06.2023.

02.07.2008 між сторонами був укладений іпотечний договір №MRTG-31/S, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39,6 кв.м., жилою площею 18,9 кв.м.

Позивач вказував, що позичальник не виконує умови договору належним чином, в результаті чого у останнього, станом на 11.11.2015, утворилась заборгованість в розмірі 188 794, 31 доларів США.

Враховуючи викладене та те, що відповідачем були проігноровані вимоги банку щодо виконання зобов'язання за договором, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39,6 кв.м., жилою площею 18,9 кв.м.

Справа № 752/20096/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6012/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сальникова Н.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не було визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ПАТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Представник банку зазначив, що відповідно до ухвали від 21.01.2016 про відкриття провадження у справі, позовна заява подана з додержанням вимог ст. 119-120 ЦПК України та підстав для залишення її без руху не встановлено.

Разом з тим, зміст оскаржуваного рішення суперечить вказаній ухвалі та порушує право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

Враховуючи наведене, представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення відповідача та його представника, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02.07.2008 між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №MRTG-31, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 117 873 долари США під 12,5% річних, з терміном погашення заборгованості не пізніше 02.07.2034 (а.с. 13-19).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 02.07.2008 між сторонами був укладений іпотечний договір №MRTG-31/S, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39,60 кв.м., жилою площею 18,90 кв.м. (а.с. 26-31).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З розрахунку кредитної заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що в результаті неналежного виконання взятих на себе зобов'язань щодо погашення кредиту, у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 11.11.2015 складає 188 794,31 доларів США (а.с. 32-40).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду із пропуском строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з 02.07.2009 по 02.12.2012, розмір якої складає 49 940, 90 доларів США, про застосування наслідків пропуску якої просив відповідач.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на застосування наслідків пропуску строків позовної давності, а відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період з 03.12.2012 по 11.11.2015 у розмірі 138 853, 41 доларів США.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п. 9.3.3 Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки іпатекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, і складається включаючи, але не обмежуючись, з суми кредиту, процентів, збитків, завданих прострочкою виконання, штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору та цим договором, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, у випадку передбаченому в цьому договорі, збитків, завданих внаслідок порушення умов договору та умов кредитного договору.

27.10.2015 ПАТ «Укрсоцбанк» направив боржнику письмову вимогу щодо виконання зобов'язання та можливе звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, дана вимога була залишена відповідачем поза увагою.

Враховуючи наведені правові норми, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а лише в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

За змістом іпотечного договору, укладеного між сторонами, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису та договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про те, що не було визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації не ґрунтується на вимогах закону.

Так, за змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають застосуванню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За таких обставин, вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1, загальною площею 39,6 кв.м., жилою площею 18,9 кв.м, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 64 458, 15 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 60, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.07.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим номером 7230, що складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 39,6 м2, жилою площею 18,9 м2, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за кредитним договором № MRTG-31 від 02.07.2008 в сумі 138 853 (сто тридцять вісім тисяч вісімсот п'ятдесят три) долари США 41 (сорок один) цент.

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 64 458 (шістдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят вісім) грн. 15 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: