Справа № 686/1542/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торн», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що позивач та відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Торн» 06.04.2006 року уклали кредитний договір 08.03.02.01.3145.

Згідно договору ПАТ КБ «Приват Банк» зобовязався надати товариству з обмеженою відповідальністю «Торн» кредит у розмір 36 075.00 доларів США на термін вказаний в додатку №1 до кредитного договору а відповідач зобовязався повернути кредит та сплачені відсотки за користування кредитними коштами в старки та в порядку встановлених кредитним договором.

У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Торн» станом на 31.12.2015 року має заборгованість 101 391.19 доларів США.

Від суми заборгованості віднімається сума у розмірі 30 628.25 доларів США, яка була задоволена заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 2-3758/2010 від 18.08.2010 року, різниця становить 70 762.94 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязання за договором 08.03.02.01.3145 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 договір поруки в забезпечення виконання забов`язань за кредитним договором товариства з обмеженою відповідальністю «Торн».

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача ТОВ «Торн» у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_1, у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали позову, приходиться до наступного.

Згідно ч.1 п.1 ст.15 ЦПК Україниу порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Згідно до ч. 1ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленомуЦПК України, звернутися до суду з захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-745цс15 від 01.07.2015 р. зазначено, що статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зістаттею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) абоГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі:1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Відповідно до статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так як позивачем та одним з відповідачів по справі є юридичні особи, спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що провадження по справі в частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Торн» має бути закрито на підставі вищевикладеного.

Керуючись ст. 205 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торн», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Торн» закрити.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з вказаним позовом до господарського суду.

На ухвалу суду протягом п`яти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя С. Стефанишин