Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/373/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/2929/16 Антоненко М.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Кочеткової І.М.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» Шишко Олега Григоровича на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом від 23.06.2009 року № 40-03/286 його було призначено на посаду завідуючого гастрохірургічного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9».

13 січня 2016 року наказом № 33/04-03/ктр. «Про припинення трудових відношень (звільнення) з завідуючим гастрохірургічного відділення ОСОБА_4» його було звільнено з посади завідуючого гастрохірургічного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» за відсутність на робочому місці 30.12.2015 року з 12-00 до 15-42 більш ніж 3 години, та за перебування у робочий час в стані алкогольного сп'яніння на підставі п. 4 ст. 40 та п. 7 ст. 40 КЗпП України з 13.01.2016 р. (п. 1 Наказу).

Вважає, що наказ від 13 січня 2016 року № 33/04-03/ктр. «Про припинення трудових відношень (звільнення) з завідуючим гастрохірургічного відділення ОСОБА_4» є незаконними та необґрунтованими, оскільки будь - яких порушень трудової дисципліни ним допущено не було, а підстави для накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення - відсутні.

Так, 13 січня 2016 року його було ознайомлено з наказом № 33/04-03/ктр. «Про припинення трудових відношень (звільнення) з завідуючим гастрохірургічного відділення ОСОБА_4», де зазначено, що причиною звільнення є п. 4 ст. 40 та п. 7 ст. 40 КЗпП України - прогул без поважних причин та поява на роботі в нетверезому стані.

Безпідставність твердження відповідача, щодо здійснення ним прогулу 30.12.2015 року з 12-00 спростовується тим, що 30.12.2015 року о 13-45 год., знаходячись на своєму робочому місці, він проводив огляд хворого ОСОБА_6 у приймально-діагностичному відділенні КУ «ЗМБКЛ № 9» та оформив направлення на госпіталізацію хворого, про що є запис в історії хвороби №4418.

30.12.2015 року він був відсутній на робочому місці близько 1 години, причину своєї відсутності він виклав у рапорті від 04.01.2016 pоку, поданому на ім'я головного лікаря КУ «ЗМБКЛ № 9» ОСОБА_7, де зазначив, що він протягом цього часу знаходився у морзі другого дитячого патологоанатомічного відділення КУ «ЗПБ», де був присутній на розтині хворого, померлого з 29.12.2015 року на 30.12.2015 року, у якого була підозра на гострий панкреатит.

Крім того, в акті про відсутність на робочому місці від 30.12.2015 року не вказано час, коли його було складено, також з Акту не зрозуміло, яким чином особи, які його склали - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 визначили, що він був відсутній на робочому місці 30.12.2015 року з 12-00 до 15-42; чи знаходились вони з 12-00 до 15-42 30.12.2015 року у гастрохірургічному відділенні або про його відсутність їм повідомили інші особи, чи перевіряли вони, чи знаходився позивач у цей час на території лікарні тощо.

Звільняючи його, відповідач вказував, що він знаходився на роботі у нетверезому стані, посилаючись на акт про знаходження на роботі у нетверезому стані від 30.12.2015 року та його відмову від проходження медичного огляду у присутності головного лікаря КУ «ЗМБКЛ № 9» ОСОБА_7

Акт про знаходження на роботі у нетверезому стані від 30.12.2015 року склали ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які вказали, що: «30.12.2015 року о 14-30 завідуючий гастрохірургічного відділення ОСОБА_4 без дозволу не санкціоновано залишив своє робоче місце та прибув до моргу другого дитячого патологоанатомічного відділення КУ «ЗПБ» і знаходячись у стані алкогольного сп'яніння перешкоджав співробітникам пат. бюро здійснювати свою діяльність, зірвав роботу відділення в період з 13-30 до 15-00 30.12.2015 р.».

Зазначає, що зазначений акт містить багато невідповідностей, які викликають сумнів у його достовірності, а саме: невідповідність у часі - вказано, що позивач залишив своє робоче місце о 14-30, проте зірвав роботу патологоанатомічного відділення КУ «ЗПБ» відділення в період з 13-30 до 15-00 год.; невідоме місце складання акту: КУ «ЗПБ» чи КУ «ЗМБКЛ № 9»; невідомий час .складання Акту; не зрозуміло, яким чином ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в один і той самий час могли перебувати на території КУ «ЗПБ», де засвідчили, що позивач був у нетверезому стані, і на території КУ «ЗМБКЛ № 9», де засвідчили, що він був відсутній на робочому місці.

Вказує, що від проходження медичного огляду у КУ «ЗМБКЛ № 9» він відмовився, оскільки були відсутні об'єктивні причини для проходження такого огляду, а також через те, що в нього були обґрунтовані підозри вважати, що результати такого огляду можуть бути сфальсифіковані через упереджене ставлення до нього керівництва КУ «ЗМБКЛ № 9».

Зокрема, головний лікар КУ «ЗМБКЛ № 9» ОСОБА_7 неодноразово вимагав від нього звільнитися за власним бажанням. Відповідач тричі накладав на нього необґрунтовані дисциплінарні стягнення, які були оскаржені у судовому порядку, визнані протиправними та скасовані судом.

Також, підтвердженням того, що 30.12.2015 року він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, є довідка КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медицини м. Запоріжжя» від 30.12.2015 року.

Вважає, що його незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Посилаючись на вищенаведені обставини, просив суд визнати протиправним та скасувати наказ в.о. головного лікаря Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна лікарня № 9» ОСОБА_8 від 13 січня 2016 року № 33/04-03/ктр. «Про припинення трудових відношень (звільнення) з завідуючим гастрохірургічного відділення ОСОБА_4» та поновити його на посаді завідуючого гастрохірургічного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9»; стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 14 856 грн. 38 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. головного лікаря Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна лікарня № 9» ОСОБА_8 від 13 січня 2016 року № 33/04-03/ктр «Про припинення трудових відношень (звільнення ) з завідуючим гастрохірургічного відділення ОСОБА_4».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді завідуючого гастрохірургічного відділення Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9».

Стягнуто з Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 13.01.2016 року по 13.05.2016 року в розмірі 15 435 грн. 20 коп.

Стягнуто з Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

У апеляційній скарзі представник КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що наказом від 23.06.2009 року № 40-03/286 позивача було призначено на посаду завідуючого гастрохірургічного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9».

13 січня 2016 року наказом № 33/04-03/ктр. «Про припинення трудових відношень (звільнення) з завідуючим гастрохірургічного відділення ОСОБА_4» позивача було звільнено з посади завідуючого гастрохірургічного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» за відсутність на робочому місці 30.12.2015 року з 12-00 до 15-42 більш ніж 3 години, та за перебування у робочий час в стані алкогольного сп'яніння на підставі п. 4 ст. 40 та п. 7 ст. 40 КЗпП України з 13.01.2016 року.

Дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ від 13 січня 2016 року № 33/04-03/ктр. «Про припинення трудових відношень (звільнення) з завідуючим гастрохірургічного відділення ОСОБА_4» є незаконними, оскільки будь - яких порушень трудової дисципліни позивачем допущено не було, а підстави для накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення - відсутні.

Так, безпідставність твердження відповідача, щодо здійснення позивачем прогулу 30.12.2015 року з 12-00 спростовується тим, що 30.12.2015 року о 13-45 год., знаходячись на своєму робочому місці, він проводив огляд хворого ОСОБА_6 у приймально-діагностичному відділенні КУ «ЗМБКЛ № 9» та оформив направлення на госпіталізацію хворого, про що є запис в історії хвороби №4418. Також, 30.12.2015 року позивач був відсутній на робочому місці близько 1 години, причину своєї відсутності позивачем викладено у рапорті від 04.01.2016 pоку, поданому на ім'я головного лікаря КУ «ЗМБКЛ № 9» ОСОБА_7, у якому зазначив, що він протягом цього часу знаходився у морзі другого дитячого патологоанатомічного відділення КУ «ЗПБ», де був присутній на розтині хворого, померлого з 29.12.2015 року на 30.12.2015 року, у якого була підозра на гострий панкреатит.

Складені акти від 30.12.2015 року про відсутність на робочому місці позивача, спростування вказаних вище обставин не містять, а лише констатують відсутність його в цей день з 12-00 до 15-42 у гастрохірургічному відділенні, що не свідчить про вчинення позивачем прогулу..

Судом також перевірено було обґрунтованість і звільнення позивача за п. 7 ст. 40 КЗпП України та складені з цього приводу акти та зроблено правильний висновок про те, що 30.12.2015 року позивач не перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки, саме в цей день у зв'язку з отриманою травмою він проходив обстеження у КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медицини м. Запоріжжя» про що є довідка від 30.12.2015 року

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: