У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Мазур Л.М.,
Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_6, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування шкоди в порядку регресу,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 вересня 2012 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля MitsubishiOutlander, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, внаслідок чого автомобіль останнього зазнав механічних пошкоджень. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2012 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На момент спричинення дорожньо-транспортної пригоди, між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_7 було укладено договір добровільного страхування, на підставі якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 36 866,48 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Уніка», останньою і було виплачено позивачеві страхове відшкодування в сумі 26 984,94 грн. Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» виплатила позивачеві лише частину виплаченого страхового відшкодування, різницю в сумі 9 881,54 грн, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 881,54 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, позовні вимоги ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» суму майнових збитків у розмірі 9 881,54 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на вимогу ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ПрАТ «СК «Уніка» про виплату шкоди в порядку регресу у розмірі 36 866 грн, ПрАТ «СК «Уніка» із урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля було виплачено позивачеві страхове відшкодування у розмірі 26 984,94 грн, а тому обов'язок по відшкодуванню різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається на винну особу - відповідача на підставі ст. 1192 ЦК України.

Проте погодитись в такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 07 вересня 2012 року в м. Києві по пр. Червонозоряному, 71 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля MitsubishiOutlander, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, внаслідок чого автомобіль останнього зазнав механічних пошкоджень (а.с. 17, 29-31).

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 грн на користь держави (а.с. 32).

16 вересня 2011 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_7 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3571027/05АВ, за умовами якого страховик зобов'язувався компенсувати страхувальникові будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Франшиза за вказаним договором становить 676,52 грн (а.с. 8-16).

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2837849 від 14 березня 2012 року відповідальність ОСОБА_6 застрахована ПрАТ «СК «Уніка». Забезпечений транспортний засіб Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 33).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 474/12 від 13 вересня 2012 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Ковалем І.М. вартість матеріальної збитку, завданого власникові автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, складає 53 763,25 грн, а із урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу 38 939,67 грн (а.с. 35-39).

Відповідно до рахунку ТОВ «Ніколь-Моторс» № НМРФ-20064 від 14 вересня 2012 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 37 543,01 грн (а.с. 143).

16 жовтня 2012 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатило на користь ТОВ «Ніколь-Моторс» страхове відшкодування на ремонт Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 36 866,48 грн (38 939,67 грн вартість ремонту - 676,52 грн франшизи), що підтверджується платіжним дорученням № 47662 (а.с. 53).

28 березня 2013 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до ПрАТ «СК «Уніка» з претензією щодо відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 36 866,48 грн (а.с. 54, 55)

Згідно платіжного доручення № 15976 від 15 травня 2013 року ПрАТ «СК «Уніка» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 26 984,94 грн. Розрахунок страхового відшкодування міститься в страховому акті № 00099355/1 та становить вартість матеріального збитку із врахуванням коефіцієнту зносу (а.с. 56, 93).

За змістом статті 29 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 27 Закону № 85/96-ВР, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому відповідно до статті 993 цього Кодексу та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача страхового відшкодування, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що відповідальність особи, яку визнано винною у спричиненні шкоди, за умови наявності у неї полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, наступає лише у разі недостатності страхової виплати, тобто в разі, коли розмір завданої шкоди, яка підлягає відшкодуванню, перевищує розмір страхового ліміту згідно умов договору.

Судами встановлено, однак не враховано того факту, що страховий ліміт згідно з полісом № АВ/2837849 від 14 березня 2012 року, яким застраховано відповідальність ОСОБА_6 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50 тис. грн (а.с. 33), а розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування на ремонт Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 36 866,48 грн (а.с. 53), тобто не перевищує вищевказаного страхового ліміту, що виключає відповідальність відповідача перед позивачем згідно вимог ст. 1194 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
С.О. Карпенко
Л.М. Мазур
Г.І. Мостова