УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

В той же час, частиною дев'ятої та десятої ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місце проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Звертаючись до суду, позивач зазначила у позовній заяві адресу проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, однак доказів, які мали підтвердити місце проживання (місце реєстрації) відповідача за адресою, вказаною у позовній заяві, до позову не долучено.

На виконання вимог ч.3 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві, відповідно до наданої інформації ОСОБА_2 зареєстрованим по місту Києву не значиться.

Виходячи з долучених до позову доказів убачається, що позивач, звертаючись до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м.Києві з приводу розшуку ОСОБА_2 повідомляла, що колишній чоловік мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-УІІ, визначені заходи правового реагування на тимчасово окупованій території у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, та визначено змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд:

цивільних справ, підсудних загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевим загальним судам міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки місце проживання (реєстрації) відповідача є Автономна Республіка Крим, тому підсудність даної справи підлягає визначенню Апеляційним судом міста Києва, як це передбачено ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», що зумовлює повернення позивачу поданого від його імені позову для подальшого звернення до належного суду, після визначення територіальної підсудності Апеляційним судом міста Києва.

Відповідно до положень п.2 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи наведене та керуючись п.4 ч.3 ст.121, ст.ст.209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав повернути позивачу, для подання позову до належного суду.

Роз'яснити позивачу його право звернутись з цим позовом до відповідного місцевого загального суду з дотриманням порядку, передбаченого ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я