Справа № 669/1011/16-ц
Провадження № 2-з/669/1/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Давидюка О.І.

при секретарі Семенюк В.В.

з участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білогіря заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що згідно вироку Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у заподіянні йому тяжких тілесних ушкоджень, наслідком яких стала атрофія зорового нерва правового ока, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 15 вересня 2015 року, який міститься в матеріалах кримінальної справи. Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною медико-соціальною експертною комісією від 02 лютого 2016 року його визнано інвалідом третьої групи по зору.

Вказав, що відповідно до положень ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом іншій фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток втрачений ним внаслідок зменшення професійної або загальної працездатності. В обласному бюро судово-медичних експертиз йому повідомили, що експертиза може бути проведена лише за ухвалою суду.

Тому, маючи намір звернутися з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, без забезпечення доказу позбавлений можливості провести розрахунок шкоди та надати суду висновок судово-медичної експертизи, в звязку з чим просить суд забезпечити подання доказу і призначити комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити Хмельницькому обласному бюро судово-медичних експертиз.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ст. ст. 133, 134 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням.

У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до предявлення нею позову, у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобовязана відшкодувати судові витрати, а також збитки, заподіяні у звязку із забезпеченням доказів, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити, обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами, обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», при вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року № 144/5), та враховувати розяснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15), з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних субєктивних прав. Висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен розяснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

За правилами ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу. Якщо проведення експертизи доручено спеціалізованій експертній установі, її керівник має право доручити проведення експертизи одному або кільком експертам, створювати комісії з експертів керованої ним установи, якщо судом не визначено конкретних експертів, у разі потреби замінювати виконавців експертизи, заявити клопотання щодо організації проведення досліджень поза межами експертної установи.

Метою процесуального інституту «Забезпечення доказів» є допомога особам, що беруть участь у справі, забезпечити для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. Такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна зазначити обставини, що можуть свідчити про можливість втрати, знищення або складнощів в отриманні того чи іншого доказу у майбутньому.

Звертаючись в суд із заявою про забезпечення доказів до подання позову, ОСОБА_2 просить забезпечити їх шляхом призначення комісійної судово-медичної експертизи, проведення якої доручити Хмельницькому обласному бюро судово-медичних експертиз.

Як видно зі змісту заяви про забезпечення доказів, заявник не наводить обґрунтування щодо наявної у майбутньому загрози втрати, знищення або складнощів отримати доказ, який він просить забезпечити призначенням експертного дослідження.

Відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства, яким врегульовано питання щодо призначення судових експертиз, експертне дослідження призначається з урахуванням думки другої сторони у справі щодо визначення експертної установи, та питань, які необхідно поставити перед експертом.

З урахуванням рекомендацій Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, викладених у п. 17 постанови, доказ, який просить забезпечити заявник, отриманий на підставі ухвали суду має бути обовязково прийнятий судом до уваги під час судового розгляду справи, а за відсутності заявленого предмету спору з зазначенням обставин, які є його підставою, заінтересована особа ОСОБА_3 та суд позбавлені можливості визначити обсяг питань, які необхідно поставити експерту.

У той же час, за правилами ч. 4 ст. 133 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Однак, виконання норм зазначеної статті буде неможливим, оскільки експертне дослідження не може бути виконаним у строк протягом трьох днів з дня постановлення судом ухвали про забезпечення доказів.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 133, 134, 143, 209-210, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Давидюк