Справа № 361/3156/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/5983/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 20.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та у відповідності до норм ст.ст. 69, 70 ЦК України просила виділити у власність їй та відповідачу по 5/100 частин майна придбаного в період шлюбу - обєкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби, вул. Солов'їна, №15 та земельної ділянки №15, що розташована за тією ж адресою, загальною площею 0,1976 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - :01:029:0001, а також стягнути з відповідача усі підтверджені документально понесені нею судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 27 серпня 1995 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2012 року. У шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає після розлучення з позивачкою.

У період шлюбу за спільні кошти ними було придбано частку у розмірі 10/100 майна на загальну суму, еквівалент на момент придбання становить 160 000 грн., що складається з обєкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби, вул. Солов'їна, №15 та земельної ділянки №15, загальною площею 0,1976 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за тією ж адресою.

Факт придбання майна підтверджує договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва та договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладені 25 грудня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Відповідно договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва та попереднього договору до нього від 11 листопада 2010 року вартість 10/100 майна становить 126 000,00 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2010 року вартість 10/100 земельної ділянки становить 34 000,00 грн.

На час придбання майна готовність обєкта недобудованого будівництва становила 71%, про що зазначено у договорі купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 25 грудня 2010 року. Проте, від моменту придбання до моменту заселення у січні 2012 року ними спільно було здійснено ряд будівельно-ремонтних робіт з метою благоустрою спільного майна, внаслідок чого відсоток готовності обєкта незавершеного будівництва суттєво зріс. Також, враховуючи ситуацію на ринку нерухомості вартість придбаного вищевказаного майна змінилась також.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, ринкова вартість станом на день проведення експертизи 10/100 оскаржуваного обєкту незавершеного будівництва становить 651 363,00 грн., ринкова вартість 10/100 земельної ділянки площею 0,1976 га - 154 32,00 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016 року позов задоволено.

Визнано 10/100 обєкту незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вулиця Солов'їна, №15 та 10/100 земельної ділянки №15, яка розташована по вулиці Солов'їній в селі Погреби Броварського району Київської області, загальною площею 0,1976 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - :01:029:0001 обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виділено у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по ? ідеальної частки від 10/100 обєкту незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Погреби, вулиця Соловїна, 15, вартістю 325 681,50 грн. та по ? частині від 10/100 земельної ділянки площею 0,1976 га., вартістю 77 163 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 800,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, оскільки оскаржуване майно не є спільним майном подружжя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що з 27 серпня 1995 року позивач ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

Шлюб між ними було розірвано рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2012 року. Від спільного подружнього життя мають одну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 25 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №955 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №956, укладеного між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2, останнім було придбано обєкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби, вул. Солов'їна, №15 та земельну ділянку №15, яка розташована по вулиці Солов'їній в селі Погреби Броварського району Київської області, загальною площею 0,1976 гектарів, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - :01:029:0001 (а.с. 15-20).

Відповідно договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 25 грудня 2010 року та попереднього договору до нього від 11 листопада 2010 року, вартість 10/100 майна становить 126 000,00 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2010 року, вартість 10/100 земельної ділянки становить 34 000,00 грн., загальна вартість майна на момент придбання становить 160 000,00 грн .

Попередній договір від 11 листопада 2010 року та основні договори купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва і земельної ділянки від 25 грудня 2010 року були укладені між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 зі згоди дружини відповідача позивача ОСОБА_3, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 11 листопада 2010 року, зареєстрованої в реєстрі за №866.

Відповідно до висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1589 від 26 січня 2016 року, ринкова вартість станом на день проведення експертизи 10/100 обєкту незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби, вул. Соловїна, 15, становить 651363,00 грн, ринкова вартість 10/100 земельної ділянки площею 0,1976 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:029:0001, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби, вул. Соловїна, 15, становить 154326,00 грн.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 10 листопада 2010 року в розмірі 197750,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 травня 2005 року відповідачу ОСОБА_2 належала на праві приватної власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 26 січня 2011 року, квартиру №47, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Кам'янець-Подільський, вул. Гагаріна, 69, було відчужено відповідачем ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 Вартість квартири, з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості обєктів житлового фонду, становить 65293,00 грн.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що спірне нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя, так як було придбане під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та за їх спільною згодою. Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо укладення ним правочинів: договору позики на суму 197750,00 грн. та договору купівлі-продажу квартири № 47, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Кам'янець-Подільський, вул. Гагаріна, 69, як підтвердження того, що спірне майно подружжя було придбано за особисті грошові кошти останнього та здійснені поліпшення частини незавершеного будівництва місцевий суд не взяв до уваги з підстав недоведеності вкладення вказаних коштів у придбання спірного майна.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

З матеріалів справи вбачається, що з 27 серпня 1995 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Шлюб між ними було розірвано рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2012 року.

Згідно договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 25 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №955, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №956, укладеного між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2, останнім було придбано обєкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Погреби, вул. Солов'їна, №15 та земельну ділянку №15, яка розташована по вулиці Солов'їній в селі Погреби Броварського району Київської області, загальною площею 0,1976 гектарів, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - :01:029:0001 (а.с.15-22).

Відповідно договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 25 грудня 2010 року та попереднього договору до нього від 11 листопада 2010 року, вартість 10/100 майна становить 126 000,00 гривень. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 грудня 2010 року, вартість 10/100 земельної ділянки становить 34 000,00 гривень, загальна вартість майна на момент придбання становить 160 000,00 гривень .

Попередній договір від 11 листопада 2010 року та основні договори купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва і земельної ділянки від 25 грудня 2010 року були укладені між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 зі згоди дружини відповідача позивача ОСОБА_3, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 11 листопада 2010 року, зареєстрованої в реєстрі за №866 (а.с.23).

За правилами ст.ст. 57, 60, 65, 70 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Наполягаючи на своїх доводах, апелянт вказує, що спірні об'єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка є його особистою приватною власністю, оскільки придбані за його особисті кошти, які були отримані на підставі договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (а.с.140).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

У ЦК України, крім понять "нерухомість", "нерухоме майно", "об'єкт нерухомого майна" (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: "об'єкт незавершеного будівництва" (стаття 331), "об'єкт будівництва" (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України у цмвільних справа №6-2710цс15 від 16 грудня 2015 року, та № 6-47цс16 від 07 вересня 2016 року.

Таким чином, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, урахувавши ті обставини, що спірний об'єкт незавершеного будівництва придбаний під час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його сторонами продовжується хоч він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача; позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою права на 1/2 частину спірного об'єкта незавершеного будівництва.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року та від 07 вересня 2016 року щодо застосування вимог статей 60, 63, 69 СК України та статей 328, 331, 368, 372 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем фактів використання отриманих коштів у позику від ОСОБА_7 саме на придбання вказаного нерухомого майна.

При цьому колегія суддів враховує, що купівля обєкта незавершеного будівництва та земельної ділянки вчинялась за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_3, викладеної у вигляді згоди, і справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6., що в свою чергу свідчить про правовий режим майна набутого у спільну сумісну власність подружжя.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірні обєкт незавершеного будівництва та земельна ділянка є обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача.

Таким чином рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що апелянт не довів тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог.

Ураховуючи викладені обставини, а також те, що апелянтом не надано до суду достатніх та допустимих доказів щодо неправомірності висновку суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та таким, що ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи апелянта недоведеними.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 65, 70 СК України, ст.ст. 57, 60, 61, 207-209, 213, 215, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.ОСОБА_1

Судді: Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_9