Справа № 172/484/16-ц
Провадження № 2111016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2016 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Філіппова Є.Є.

секретаря Лукяненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка, у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 14 232 грн. 46 коп,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «Приватбанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.04.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керувався п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві.

Позивач зазначає, що в цьому випадку сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою визначений порядок і умови укладення договору приєднання. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ "Приватбанк"свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за нею станом на 20.04.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 14232,46 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4998,28 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7218,48 грн., заборгованість за пенею та комісією - 861,77 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі- 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі - 653,93 грн.

Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14232,46 грн. за кредитним договором №б/н від 28.04.2011 року та понесені судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача за довіреністю, не зявився, про день місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася. До суду надіслала письмові заперечення в яких просила у задоволенні позову відмовити а справу розглянути у її відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України, главою 71, параграфом 2, про кредитний договір.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що 28.04.2014 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір № б/н відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач стверджує, що у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 20.04.2016 року та відповідно до розрахунку заборгованості за договором відповідач має заборгованість у розмірі 14232,46 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4998,28 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7218,48 грн., заборгованість за пенею та комісією - 861,77 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі- 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі - 653,93 грн.

Відповідно до приписів норми ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Про те, позивач ПАТ КБ "Приватбанк" доказів укладання з відповідачем, як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору № б/н від 28.04.2011 року в письмовій формі, та надання відповідачу банком йому примірника, як то встановлено ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суду не надано.

Відповідно до статей525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається

Разом з тим суд зазначає, що в матеріалах справи міститься анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28.04.2011 року, складена та підписана ОСОБА_3.

Проте суд звертає увагу на ту обставину, що саме по собі складення та підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не є договором кредиту та не свідчить про його укладення в подальшому.

Судом встановлено, що вказана анкета не містить відомостей про істотні умови договору, а саме про розмір грошових коштів, які банк зобовязується передати відповідачу, строки їх повернення, а також розмір відсотків які відповідач зобовязується сплатити за користування кредитом.

Згідно зіст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з вимогамист. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннямист. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідност. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогамистатті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п.27постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції "розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Суд зазначає, що згідно ч.4ст. 11 Закону України «Про захистправ споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладаєтьсяу письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обовязок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Проте, позивач ПАТ КБ "Приватбанк" доказів укладання з відповідачем, як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору № б/нвід 28.04.2011 року в письмовій формі, та надання відповідачу банком його примірника, як то встановленоч. 4ст. 11 Закону України «Про захистправ споживачів», суду не надано.

Наведене є підставою для відмови у задоволенні даного позову з огляду на те, що позивачем не було виконано свого обов'язку із доказування обґрунтованості і правомірності його вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надано лише копію вищевказаної анкети-заяви, розрахунок заборгованості, фото відповідача з карткою, та умови і правила надання банківських послуг, які не можуть бути визнані належними і допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами саме з такими умовами повернення кредиту, на які вказує ПАТ "ПриватБанк".

Встановлені під час судового розгляду та наведені вище обставини, відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування отримання відповідачем грошових коштів, їх розмір, нарахованих відсотків та пені, можливе внесення коштів в рахунок погашення заборгованості, переконує суд в тому, що обставини наведені позивачем у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі та відповідність вказаних нарахувань умовам кредитного договору

Слід зазначити, що додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від06.03. 2010 року № СП-2010-256, наякі посилається позивач та згідно умов яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у наданих правилах відсутній підпис відповідача, що останній ознайомлений з вказаними правилами та не є частиною укладеного відповідачем з банком 28.04.2011 року договору.

Відповідно до ч.1ст. 208 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

При цьому ч.2ст. 208 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовійформі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами)

Вимоги до оформлення документів, в тому числі щодо їх підпису, встановлені в національному стандарті Державна уніфікована система документація ДСТУ 4163-2003 " Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації", затвердженому Наказом Держспоживстандарту України від 07.04. 2003 року № 55, що є обовязковим для застосування в діяльності підприємств, установ, організацій.

Відповіднодо п. 5.23, п.5.26, п. 7.12 ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації", підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Підписується кожна сторінка не прошитого багатосторінкового документу, з відтиском печатки підприємства, установи,організації, іншої юридичної особи.

Наданий позивачемвитяг зУмов та Правил надання банківських послуг, затверджені наказом від06.03. 2010 року № СП-2010-256 підписаний лише головою правлінняПАТ КБ "Приватбанк", підпис відповідача на ньому відсутній.

З письмових пояснень вбачається, що відповідач заперечує той факт, що вказані умови їй для ознайомлення та підпису представниками банку не надавалися, з нею не узгоджувалися, їх примірник нею не підписувався та нею не отримувався, докази на це суду позивачем не надані.

За даних обставин, вказані умови не є складовою частиною укладеного відповідачем з банком договору, а їх положенняне є обовязковими для сторони відповідача та не можутьбути взятідо увагипри вирішеннісправи.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем кредитного договору № б/н від 28.04.2011 року та досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими, а тому позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволенню не підлягає.

Разом з тим суд зазначає, що відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не можебути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 11 березня 2015 року у справі 6-16 цс 15та є обовязковою до застосування при розгляді справ іншими судами.

Відповідно до положеньст.88 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні підстави для стягнення судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.638,639,1050,1054 ЦК України, ст.ст.10,15,59-61,88,212-215,218,223 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 14 232 грн. 46 коп - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: