Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/8557/15 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
№ провадження 22-ц/778/5106/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Онищенка Е.А., Бєлки В.Ю.,

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.10.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Зазначає, що відповідач своє зобовязання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 31.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 11 638 грн. 27 коп., яка складається з: 4 956 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 4 601 грн. 38 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 050 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 530 грн. 39 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11 638 грн. 27 коп., яка складається з: 4 956 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 4 601 грн. 38 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 050 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 530 грн. 39 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.10.2011 року у розмірі 11 638 грн. 27 коп., яка складається з: 4 956 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 4 601 грн. 38 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 050 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500 грн. штраф (фіксована частина), 530 грн. 39 коп. штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму 1 218 грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому ОСОБА_2 було видано кредитну картку № 339193 (а.с.55).

Договір був укладений у формі анкети-заяви.

Згідно змісту вказаної заяви, підписаною ОСОБА_2, останній погодився, що вказана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Згідно з п.п. 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.1; 2.1.1.2.6;2.1.1.2.12 для надання послуг Банк видає клієнту картку, яка може використовуватися держателем для оплати товарів та послуг, отримання/внесення грошових коштів в банківських установах та через банкомати, для здійснення інших банківських операцій, передбачених договором.

ОСОБА_3 зобовязання по сплаті кредиту не виконував належним чином, внаслідок чого у нього перед банком утворилась заборгованість.

За розрахунком банку сума заборгованості позичальника ОСОБА_3 перед банком станом на 31.10.2015 року становить 11 638 грн. 27 коп., яка складається з: 4 956 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 4 601 грн. 38 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 050 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 530 грн. 39 коп. штраф (процентна складова).

Вказаний розрахунок заборгованості не спростований відповідачем.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вірно врегулював спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 527, 530, 543, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, яке є обов'язковим для сторін, має виконуватися належним чином.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 257, 267 ЦК України, не застосований строк позовної давності є також безпідставними.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до наданих банком виписок по картковому рахунку 5577-2127-1333-9193, відповідач здійснював дії, що свідчать про визнання ним боргу перед банком, а саме, відповідача проводив транзакції, остання з яких мала місце 12.11.2014 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором тобто з листопада 2014 року.

Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 04.12.2015 року (а.с. 2), тобто в межах встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

За вказаних обставин доводи відповідача проте, що позивачем пропущено строк позовної давності суперечить фактичним обставинам справи, які не спростовуються відповідачем.

Із апеляційної скарги вбачається, що її доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення. За таких обставин судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: