АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3817/16 Справа № 192/143/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 11 серпня 2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначали, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає договір між нею і банком, про що свідчить власноручний підпис відповідача у заяві.

Посилаючись на те, що всупереч умовам договору про надання кредиту, відповідач ОСОБА_2 у повному обсязі не виконує свої зобовязання по поверненню кредиту, не здійснює чергові погашення, чим порушує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 18.707 грн.34 коп., яка складається з наступного: 3.915 грн.89 коп. заборгованість по тілу кредиту; 11.374 грн.43 коп. - заборгованість по відсоткам; 2.050 грн. заборгованість з комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 867 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова), яку просили стягнути з відповідача ОСОБА_2

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом відповідач ОСОБА_2 повідомлена належним чином, через оголошення у пресі, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, що стверджується публікацією відповідного оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №44 (1743) від 16 червня 2016 року на сторінці 13.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 11 серпня 2011 року ОСОБА_3 (ОСОБА_2) отримала кредит у розмірі 4.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 31 грудня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 18.707 грн.34 коп., яка складається з наступного: 3.915 грн.89 коп. заборгованість по тілу кредиту; 11.374 грн.43 коп. - заборгованість по відсоткам; 2.050 грн. заборгованість з комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 867 грн.02 коп. - штраф (процентна складова).

Залишаючи позовні вимоги банку без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з Приватбанком, яка укладена між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, а не між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с.7). Крім того, не надано доказів укладення кредитного договору саме з відповідачем ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заповнюючи 11 серпня 2011 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» та підписуючи її, позичальник погодився з тим, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку складатимуть кредитний договір між ним та банком (а.с.7).

Відповідно до п.1.1.1.34 Умов, ідентифікація - встановлення особи Клієнта на основі оригіналів або належним чином завірених копій документів за його зверненням до Банку для здійснення банківських операцій або отримання інформації по рахунках Клієнта в порядку, передбачено Договором і діючим законодавством.

У Анкеті-Заяві, крім прізвища, ім'я та по-батькові, також вказуються: дата народження та документи, що посвідчують особу Клієнта, що дає змогу у повній мірі ідентифікувати особу клієнта.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Колегія звертає увагу, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду позивачем було надано анкету-заяву позичальника, якою не підтверджується факт укладання 11 серпня 2011 року кредитного договору №SAMDN2974 саме з відповідачем ОСОБА_2

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст.11 Цивільного кодексу України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду від 20 квітня 2016 року у позивача були витребувані належні письмові докази по даній справі, а саме кредитна справа, деталізований розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.81-82).

Дана ухвала була виконана частково та надано лише розрахунок заборгованості (а.с.88-101).

Предметом доказування у даному спорі є факт укладання сторонами кредитного договору, отримання (неотримання) саме відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 4.000 грн. та виконання (невиконання) ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Кредитна історія (справа) позичальника - інформація про виконання позичальником у минулому зобов'язань за кредитними операціями за укладеними з банком (іншими банками) договорами.

Кредитна справа позичальника в банку акумулює в собі інформацію про усі взаємозв'язки банку і клієнта з приводу проведення кредитної операції та включає в себе ряд документів зокрема , контрольні документи, поточне листування з питань кредитування документацію з бухгалтерського обліку кредиту та процентів та ін.

Відповідно до ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За способом утворення докази поділяються на первинні (відомості про факти одержують із першоджерела - з оригіналу документа, від свідка-очевидця і т.п.) і похідні (відомості про факти одержують із джерела, що відтворює інший доказ, - з копії документа).

За відношенням до шуканого факту докази поділяються на прямі (прямо вказують на наявність або відсутність шуканого факту) і непрямі (дозволяють зробити припускаємий висновок про шуканий факт).

Колегією суддів надавався час для надання доказів по справі, зокрема кредитної справи, втім кредитна справа надана не була.

Представником позивача під час судового засідання було заявлено про неможливість надати кредитну справу у зв'язку з її відсутністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, у звязку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що про наявність між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 договірних відносин свідчать розрахунок заборгованості та довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», колегією суддів відхиляються, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки такі докази є непрямими.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до норм ст. 308 ЦПК України, розглядаючи вказаний спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_4