Справа № 175/1571/15-ц
Провадження № 4-с/175/107/16
У Х В А Л А

21 грудня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Управління ДВС,-

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Управління ДВС, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду його, ОСОБА_1 скарги від 21.10.2016 року «На бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4», поданої у виконавчому провадженні №49471419; зобовязати начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 повторно розглянути його, ОСОБА_1 скаргу від 21.10.2016 року «На бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4», подану у виконавчому провадженні №49471419.

ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Заінтересована особа начальник управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала суду письмові заперечення на скаргу в яких просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1

ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з письмовими запереченнями заінтересованої особи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Встановлено, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року по справі №175/1571/15-ц, яке набрало законної сили 16 листопада 2015 року, позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3398 грн. 70 коп. пені за порушення строків виконання робіт за договором № ДК 05/12-10 від 02 жовтня 2010 року та договором № ДК 06/12/10 від 02 жовтня 2010 року. На примусове виконання вищевказаного рішення, 17 листопада 2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист № 2-175/1571/15 (а.с.9). 27 листопада 2015 року на підставі виконавчого листа № 2-175/1571/15, головним державним виконавцем ВДВС Олександрівського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження №49471419 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року по справі №2-175/1571/15, що підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження від 27 листопада 2015 року (а.с.10). На даний час вищезазначене рішення суду ОСОБА_3 не виконане.

26 лютого 2016 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 виконавчий лист №2-175/1571/15 повернуто ОСОБА_1 (стягувач) на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з неможливістю встановити місцеперебування боржника ОСОБА_3 Однак, усупереч вимогам ч. 1, 3 ст. 31, ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець Бевз Л.В. не направила ОСОБА_1 копію постанови від 26 лютого 2016 року про повернення виконавчого листа №2-175/1571/15. Так, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року було визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні №49471419 щодо не направлення ОСОБА_1 копії постанови від 26 лютого 2016 року про повернення стягувачу виконавчого листа №2-175/1571/15, визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 від 26 лютого 2016 року у виконавчому провадженні №49471419 про повернення виконавчого листа №2-175/1571/15 стягувачу, зобовязано старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 або іншого державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області відновити виконавче провадження №49471419 із примусового виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року по справі №175/1571/15 (а.с.11-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 389 ЦПК України про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду. Однак всупереч вимогам ч. 1 ст. 389 ЦПК України ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області про виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року по справі №4с-175/50/16 не повідомив ні ОСОБА_1, ні Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4, у якій на підставі ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» просив начальника Управління ДВС ОСОБА_2 вирішити питання про дисциплінарну відповідальність начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 за фактом бездіяльності з відновленням виконавчого провадження №49471419, зобовязати начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 вжити заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо відновлення виконавчого провадження №49471419, а відповідь про результати розгляду даної скарги направити йому, ОСОБА_1 електронною поштою.

Так, листом начальника Управління ДВС ОСОБА_2 за вих. №Л-1185/03 від 11 листопада 2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його скарги (а.с.16). Не погодившись з вищевказаним прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року по справі №4с-175/50/16, якою зобовязано старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 або іншого державного виконавця ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області відновити виконавче провадження №49471419 із примусового виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року по справі №175/1571/15-ц, набрала законної сили 19 липня 2016 року, та є обовязковою для виконання для державного виконавця Бевз Л.В. або іншого державного виконавця, у провадженні якого буде перебувати виконавче провадження №49471419.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, начальник Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 був зобовязаний проконтролювати виконання державним виконавцем Бевз Л.В., або іншим державним виконавцем, ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року по справі №4с-175/50/16, проконтролювати відновлення виконавчого провадження №49471419 та відповідно до ч. 1 ст. 389 ЦПК України, повідомлення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області та ОСОБА_1 про виконання даної ухвали суду. Але, начальник Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 не виконав вимоги ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 14, ч. 1 ст. 389 ЦПК України, внаслідок чого ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року по справі №4с-175/50/16 не виконана, виконавче провадження №49471419 не відновлене.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

21 жовтня 2016 року із урахуванням вищезазначених обставин, ОСОБА_1 звернувся до начальника управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом; керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Аналізуючи вищевказані обставини справи, суд прийшов до висновку, що в результаті бездіяльності начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4, безпідставно не відновлено виконавче провадження №49471419, а начальник Управління ДВС ОСОБА_2 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року мала б прийняти постанову відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, протиправна бездіяльність начальника Управління ДВС ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року полягає в тому, що за результатами розгляду даної скарги начальник Управління ДВС ОСОБА_2 не прийняла відповідної постанови та не надала відповіді на жодне з постановлених у скарзі ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року питання.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 384 ЦПК України). Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України).

Згідно ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6: за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Про прийняте начальником Управління ДВС ОСОБА_2 рішення (лист від 11.11.2016 року за вих. №Л-1185/03) за результатами розгляду скарги від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 дізнався 18 листопада 2016 року, тому, десятиденний строк, установлений ст. 385 ЦПК України, на оскарження вищезазначеного прийнятого рішення розпочався 19 листопада 2016 року, та скаржником не пропущено.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного, на підставі ст. 14 ЦПК України, ст. 74, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-385 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4, поданої у виконавчому провадженні №49471419.

Зобовязати начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4, подану у виконавчому провадженні №49471419.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.