Справа №482/1035/16-ц 22.12.2016 22122016 22.12.2016
Провадження № 22ц/784/2527/16 Суддя першої інстанції Ітрін М.В.
Справа№482/1035/16-ц
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Лівінського І.В.,

із секретарем Горенко Ю.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича (надалі Приватний нотаріус), публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (надалі ПАТ «Альфа Банк», Банк), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Новоодеського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 січня 2015 року між ним та ПАТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір № 500969704, за яким отримав кредитні кошти у розмірі 62 383.15 грн. та зобов`язався повернути ці кошти на умовах зазначеного договору у строк до 20 січня 2021 року.

З 11 лютого 2015 року по 5 квітня 2016 року він був мобілізований на військову службу та приймав участь в АТО, про що неодноразово повідомляв ПАТ «Альфа Банк», але всупереч вимогам п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Банк продовжував нараховувати проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції і звернувся до Приватного нотаріуса за виконавчим написом.

24 січня 2016 року Приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором за період з 21 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року в сумі 77 938 грн. 11 коп., до складової цієї заборгованості увійшли заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками за користування кредитом та заборгованість по комісії.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. по кредитному договору № 500969704 від 20 січня 2015 року, укладеному між ним та ПАТ «Альфа Банк», таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 24 січня 2016 року Приватним нотаріусом Чуловським В.А., яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у сумі 77 938 грн. 11 коп., що виникла по кредитному договору № 500969704 від 20 січня 2015 року за період з 21 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа Банк» просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст. 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим, ч. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, з урахуванням Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20травня 2014 року № 1275-VII передбачає, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 січня 2015 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500969704, відповідно до умов якого ОСОБА_1 видано кредит в сумі 62 383,15 грн. зі сплатою 15,99 % річних строком на 60 місяців (а.с. 29).

11 лютого 2015 року позивач був мобілізований на військову службу на підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», а демобілізувався 6 квітня 2016 року.

У вказаний період часу ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та отримав статус учасника бойових дій (а.с.8-9).

Згідно листа командира військової частини № НОМЕР_1 Банк був повідомлений у 2015 році про проходження ОСОБА_1 військової служби (а.с.7).

24 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. здійснено виконавчий напис, яким він пропонує стягнути на користь Банку заборгованість, що виникла по кредитному договору № 500969704 від 20 січня 2015 року, боржником за яким є ОСОБА_1 у період з 21.02.2015 року по 31.12.2015 року(а.с.3).

Як зазначено у виконавчому написі загальна сума заборгованості становить 77 938,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом 62 383,15 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 6 066,50 грн.; заборгованості по комісії 9 488,46 грн.

4 березня 2016 року державним виконавцем Новоодеського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання цього виконавчого напису і на даний час проводиться стягнення грошових коштів з пенсії позивача та його заробітної плати (а.с.28).

Отже, як встановлено наданими доказами, Банк при обрахуванні в лютому 2015 році заборгованості позивача за кредитним договором, був обізнаний, що ОСОБА_1 з 11 лютого 2015 року був мобілізований на військову службу на підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», а відтак на нього розповсюджуються приписи ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак не врахував їх при визначенні суми заборгованості за період з 21 лютого по 31 грудня 2015 року та звернувся до нотаріуса для стягнення цієї заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису.

Доводи апеляційної скарги про те, що позичальник повинен особисто або його родичі кожні три місяці повідомляти Банку про перебування на службі під час проведення АТО, що не було зроблено позивачем, не можуть бути зняті до уваги, оскільки ця вимога немає правового значення, оскільки не закріплена в нормативно-правових документах, які є обов`язковими для виконання позичальником. Крім того, враховуючи, що споживач є більш слабким суб`єктом економічних відносин, Банк не позбавлений можливості самостійно уточнювати та перевіряти повідомлену споживачем інформацію.

Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 № 1172 передбачено, що для стягнення заборгованості за кредитними договорами, нотаріусу подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника.

Як встановлено по справі Банк не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував виписка з рахунку боржника із зазначенням складової суми заборгованості за кредитним договором та строків її погашення з застосуванням ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За такого, нотаріус в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зазначених Порядку та постанови Кабінету міністрів України № 1172 вчинив виконавчий напис від 24 січня 2016 року за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду щодо обґрунтованості та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» відхилити, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

І.В. Лівінський