Справа № 369/8243/16-ц
Провадження № 6/369/302/16
УХВАЛА

Іменем України

02.12.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Волчко А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення на земельну ділянку та розташованого на ній житлового будинку незавершеного будівництва,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення на земельну ділянку та розташованого на ній житлового будинку незавершеного будівництва, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавчий напис у справі № 755/13941/14-ц, виданий 17 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредит ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 5354478 грн. 65 коп..

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було проведено перевірку майнового стану боржника шляхом направлення електронних запитів до реєструючих органів, однак не виявлено у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Враховуючи відсутність у боржника майна, яке б можливо було стягнути в рахунок погашення існуючої заборгованості, з урахуванням факту передачі в іпотеку стягувачеві обєкту незавершеного будівництва й земельної ділянки під ним, що належить боржникові на праві власності відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, державний виконавець почав проводити дії, спрямовані на опис майна боржника ОСОБА_2, належного їй на праві власності з реєстровим номером обєкта нерухомого майна 4.

Згідно договору іпотеки № 00015-МL-2/і від 12 червня 2008 року (із змінами), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 3100 житловий будинок незавершений будівництвом, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Травнева, 4, буд. 4, разом із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:051:0339, на якій він розташований, перебуває в іпотеці стягувача ПАТ «Кредит ОСОБА_4». Цей обєкт нерухомості, не завершений будівництвом, не введений відповідно до чинного законодавства в експлуатацію, та не є житловим будинком, пристосованим до житла та не є єдиним житлом боржника, на яке звернення стягнення проводиться у виключному порядку.

Метою проникнення до обєкта незавершеного будівництва, належного боржникові є встановлення державним виконавцем майна боржника для його опису в процесі примусового виконання виконавчого листа, передбачені Переліком виконавчих дій, не дали результату, оскільки неможливо виконати рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню в інший спосіб, зокрема, за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Головним державним виконавцем неодноразово направлялись рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржнику повідомлення про надання доступу до приміщення для проведення виконавчих дій. Однак, під час виїзду головним державним виконавцем за місцем знаходження іпотечного майна потрапити до житлового будинку незавершеного будівництвом та земельної ділянки під ним з метою проведення опису та складання акту опису та арешту не виявилось можливим, у зв'язку з відсутністю боржника за зазначеною адресою. Про відсутність боржника державним виконавцем був складений відповідний акт у присутності представника стягувача та понятих.

Оскільки боржник протягом тривалого строку, а саме з 15 жовтня 2014 року систематично не виконує виконавчий документ (виконавчий лист), не з'являється за викликом державного виконавця, відмовляється одержувати повідомлення державного виконавця, не дає можливості державному виконавцю провести відповідні виконавчі дії, з метою своєчасного та повного виконання виконавчого документа, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 просив надати дозвіл на примусове проникнення на земельну ділянку та розташованого на ній житлового будинку незавершеного будівництва, належного ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Травнева, 4, буд. 4, для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявився, у поданому до суду поданні головний державний виконавець Венгель Ю.Ю. просив подання розглянути у відсутності представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до висновку що заявлені вимоги головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення на земельну ділянку та розташованого на ній житлового будинку незавершеного будівництва не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі-виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12 вказаного Закону).

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи вирішується судом за місцезнаходженням житла особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 755/13941/14-ц, виданого 17 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредит ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 5 354 478,65 грн. та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 25 500 грн. та 243,60 судового збору.

Згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24 жовтня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, у межах суми звернення стягнення 5 380 222,25 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів подання, для проведення виконавчих дій, а саме для проведення опису належного боржникові майна, державним виконавцем було направлено рекомендованим повідомленням лист на адресу ОСОБА_2 про необхідність з'явитися до обєкту нерухомого майна для проведення опису майна та складання акту опису та арешту майна боржника.

Згідно матеріалів подання вбачається, що боржнику ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:051:0339, на якій він розташований обєкт незавершеного будівництва загальною площею 264,4 кв., які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Травнева, 4, буд. 4. Вказане нерухоме майно передано в іпотеку ПАТ «Кредит ОСОБА_4» на підставі договору іпотеки № 00015-МL-2/і від 12 червня 2008 року (із змінами), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 3100.

В подальшому 14 грудня 2015 року за № 12814 головним державним виконавцем було направлене рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржникові ОСОБА_2 письмове повідомлення про необхідність зібратися 22 грудня 2015 року о 11 год. 00 хв. за місцем розташування житлового будинку незавершеного будівництвом та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Травнева, 4, буд. 4.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 грудня 2015 року під час виїзду головного державного виконавця за місцем знаходження іпотечного майна потрапити до житлового будинку незавершеного будівництвом та земельної ділянки під ним з метою проведення опису майна та складання акту опису та арешту майна не виявилось можливим, у зв'язку з відсутністю боржника за вказаною адресою, про що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 був складений акт від 22 грудня 2015 року у присутності представника стягувача ПАТ «Кредит ОСОБА_4» ОСОБА_6

Вказаний акт складений державним виконавцем Венгель Ю.Ю., також державним виконавцем було складено акт у с. Гатне по вул. Травнева, 4, у якому зафіксовано за участю понятих та за присутністю стягувача, що під час здійснення державним виконавцем виконавчих дій не було можливо вчинити входження державного виконавця на територію, яка визначена місцем зберігання описаного та арештованого майна, у звязку з неявкою боржника.

19 січня 2016 року за № 227 головним державним виконавцем було направлене рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржникові письмове повідомлення про необхідність зібратися 29 січня 2016 року о 11 год. 00 хв. за місцем розташування житлового будинку незавершеного будівництвом та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Травнева, 4, буд. 4.

29 січня 2016 року під час повторного виїзду головного державного виконавця за місцем знаходження іпотечного майна потрапити до житлового будинку незавершеного будівництвом та земельної ділянки під ним з метою проведення опису майна та складання акту опису та арешту майна не виявилось можливим, у зв'язку з відсутністю боржника за вказаною адресою, про що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 був складений акт від 29 січня 2016 року у присутності представника стягувача ПАТ «Кредит ОСОБА_4» ОСОБА_6

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави про повідомлення власника про проведення виконавчих дій на його території, оскільки боржник ОСОБА_2, повідомлялася за адресою: АДРЕСА_1, однак у своєму листі адресованому Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 за вх.№30.03.2016 року, остання вказує адресу для листування, м. Київ, Київ-54, А/С №5, тобто матеріали справи не містять беззаперечних доказів що боржник отримувала кореспонденцію та повідомлення про необхідність з»явитися за адресою: с. Гатне, вул. Травнева, 4, буд. 4.

Також із вказано листа вбачається, що боржник не ухиляється від сплати заборгованості та виконання рішення суду, а просить добровільно проводити відрахування з її заробітної плати.

Окрім того, із вказаних актів державного виконавця вбачається, що вони були складені державним виконавцем лише у присутності представника стягувача ПАТ «Кредит ОСОБА_4» ОСОБА_6 без участі понятих, оскільки вказані акти не містять відомостей що вони складалися у присутності понятих, а не нерозбірливі підписи невстановлених осіб, не заслуговують на увагу суду.

У Законі України «Про виконавче провадження» містяться терміни «проникнення» до житла, а також «входження» до житлових будинків і квартир. Зокрема, відповідно до ст. 11 ч. 3 п. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, державний виконавець має право безперешкодно входити, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи; відповідно до ст. 15 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження», обов'язкова присутність понятих під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням до житлових будинків і квартир для забезпечення примусового виселення з них. Тому надання судом дозволу на примусове входження у квартиру, зазначену у виконавчому документі, не суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 1.5.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що акт державного виконавця це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати обєднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

Отже, слід зазначити, що акти державного виконавця від 22 грудня 2015 року та від 29 січня 2016 року були складені з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, оскільки у вказаних актах відсутні відомості про участь понятих при складанні акта держаного виконавця, а містяться лише їхні підписи.

У своєму поданні державний виконавець посилається на те, що боржник ОСОБА_2 належним чином повідомлялась про проведення державним виконавцем виконавчих дій, однак за викликом державного виконавця вона не з'являється та відмовляється отримувати від нього поштові повідомлення.

Окрім того слід зауважити, що всупереч викладеному, до матеріалів подання державним виконавцем було долучено копію заяви боржника ОСОБА_2 від 29 березня 2016 року, в якій вона повідомляє державного виконавця, що вона не ухиляється від виконання рішення суду, проте через складну фінансову ситуацію не має можливості погасити борг перед кредитором ПАТ «Кредит ОСОБА_4». В даній заяві боржник ОСОБА_2 зазначила свою адресу для листування м. Київ 54, а/с 5, 01054.

Разом з тим слід зазначити, що боржник ОСОБА_2 повідомлялась державним виконавцем про проведення виконавчих дій 14 грудня 2015 року та 19 січня 2016 року, в той час, як з даним поданням державний виконавець звернувся лише у вересні 2016 року. За останньою відомою адресою: м. Київ 54, а/с 5, 01054 боржник ОСОБА_2 не повідомлялась. Повідомлення державного виконавця про проведення виконавчих дій 14 грудня 2015 року та 19 січня 2016 року не були вручені ОСОБА_2 та повернулись з відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Про вжиті державним виконавцем заходи в період після січня 2016 року по вересень 2016 року матеріали подання не містять.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Тобто обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи можливе виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

У ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року проголошено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобовязання не тільки, якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а і за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Враховуючи зазначені положення про недоторканість житла, на думку суду, примусове проникнення до житла боржника при проведенні виконавчих дій є крайнім заходом, спрямованим на своєчасне виконання судового рішення, за наявності достатніх доказів, які свідчать, що всі можливості щодо здійснення виконавчих дій в площині Закону України «Про виконавче провадження» вичерпано і боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Суду не наведено правових підстав для проведення виконавчої дії, пов'язаної із проникненням до житла чи іншого володіння боржника та не надано належних і допустимих доказів щодо відмови у доступі до житла, а також для правильного розуміння діяльності державного виконавця при застосуванні у виконавчому провадженні конституційного положення про недоторканість житла у справі про виконання грошових зобов'язань, заявником не наведено доказів, що не можуть бути порушені права інших осіб.

На підставі викладеного, у суду відсутні підстави для задоволенню даного подання.

Керуючись 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення на земельну ділянку та розташованого на ній житлового будинку незавершеного будівництва - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Я.Волчко