Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №0911/3582/2012

23 грудня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря Буратчук О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2007року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступник АТ УкрСиббанк) та ОСОБА_2Б, був укладений кредитний договір №0, відповідно до додаткової угоди № 1 від 06.02.2009 р. згідно з умовами якого ОСОБА_5 надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 192000,00 доларів США, що дорівнював еквіваленту 969600,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору з розрахунку 12,40 % річних. Цільове призначення кредиту: споживчі цілі.

08.12.2011року між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та Публічним акціонерним товариством Дельта банк було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах , визначених даним договором, АТ УкрСиббанк передає (відступає) ОСОБА_5 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ОСОБА_5 замінює АТУкрСиббанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внасідок передачі від АТ УкрСиббанк до АТ ДельтаБанк прав вимоги до боржників, до АТ Дельта Банк переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забепечувальними договорами.

В забезпечення виконання зобовязання позичальником за кредитним договором було укладено договір поруки № 1/0-П від 30.08.2007року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_4, згідно з яким поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином зобовязання за кредитним договором не виконує, в результаті чого станом на 14.12.2012р. виникла заборгованість в сумі 1886161,44грн, з яких тіло кредиту 157714,35дол США , що згідно курсу НБУ складає 1260610,80грн ; заборгованість по відсотках 7826,31 США, що згідно курсу НБУ складає 625550,64грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об»ємі з підстав зазначених в позові та в уточненій позовній заяві, не заперечив факт сплати віповідачем ОСОБА_2останніх платежів 15.10.2009 р., однак вважає що не має пістав для застосування позовної давності оскільки відповідач ОСОБА_2 написав заяву про рекструктиризацію заборгованості та саме з цього часу слід відраховувати строк позовнох давності. Просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість в сумі 1879475,14 грн. та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3219,00 грн.

Відповідачі ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач, суду пояснив, що позичальник ОСОБА_2 у 2007 та 2008 роках належним чином виконував умови кредитного договору, однак в подальшому виконував умови кредитного договору не в повному обсязі. А з 15.10.2009р. ОСОБА_2 припинив оплату чергових платежів по тілу кредиту та відсоткам. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором 21 грудня 2012 року. Згідно п. 2.1 додаткової угоди №2 від 06.02.2009р. день сплати ануїтентного платежу 25 число кожного календарного місяця строку кредитування.Таким чином здійснивши останній платіж 15.10.2009р. ОСОБА_2 наступний платіж мав здійснити до 25.11.2009р. Вважає, що трьох річний строк позовної давності сплив 25.11.2012р. Таким чином позивач звернувшись з даним позовом до суду тільки 21.12.2012р. пропустив строк позовної давності. Просить застосувати до правовідносин між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_2, щодо виконання умов кредитного договору № 0 від 30.07.2007р. строк позовної давності. Крім того зазначає, що позивачем не підтверджено в судовому засіданні позовні вимоги належним розрахунком заборгованості, оскільки у в них є різниця в сумах. Просить відмовити в позові застосувавши позовну давність.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (правонаступник АТ УкрСиббанк) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого ОСОБА_5 надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 192000,00 доларів США, що дорівнював еквіваленту 969600, 00 грн.за курсом НБУ на день укладення договору з розрахунку 12,40 % річних на строк з 30 серпня 2007р. по 29 серпня 2014 року. Цільове призначення кредиту: споживчі цілі. (а.с.7-24).

Крім того в забезпечення виконання зобовязання позичальником за кредитним договором було укладено договір поруки № 1/0-П від 30.08.2007року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_4, згідно з яким поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором.(а.с.25-26).

Відповідно до п.2.1. Додаткової угоди № 2 від 06.02.2009року до кредитного договору за № 0 відповідач зобов"язався повернути кредит та сплачувати проценти шляхом ануїтетних платежів у розмірі 1910,00 дол. США в день сплати ануїтетних платежів .Цією ж угодою змінено кінцевий термін повернення кредиту до 29.08. 2024р. (а.с.15-16,29-30)

08.12.2011року між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк та Публічним акціонерним товариством Дельта банк було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ УкрСиббанк передає (відступає) ОСОБА_5 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ОСОБА_5 замінює АТУкрСиббанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внасідок передачі від АТ УкрСиббанк до АТ ДельтаБанк прав вимоги до боржників, до АТ Дельта Банк переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забепечувальними договорами.(а.с. 58-64)

Відповідно до ст. 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитрора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК Українир заміна кредитора у зобов"язанні здійснюється без згоди боржника. якщо інше не встановленодоговором або законом.

Відповідно до п.2.1. Додаткової угоди № 2 від 06.02.2009року до кредитного договору за № 0 відповідач зобов"язався повернути кредит та сплачувати проценти шляхом ануїтетних платежів у ромірі 1910,00 дол. США в день сплати ануїтетних платежів.(а.с.15).

В судовому засіданнні також встановлено , що відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за вказаним договором щодо повернення кредиту та відсотків за його користування виконав частково, останній платіж за кредитом був здійснений ним 15.10.2009року до закінчення терміну дії договору, (що підтверджується копіями квитанцій № 101 від 15.10.2009р.) ( а.с.88) Даний факт в судовому засіданні стороною позивача не заперечувався та визнано, що в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитром, кінцевий строк повернення кредиту до 29.08.2024 р., так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів відповідно до п.2.1. Додаткової угоди № 2 від 06.02.2009року до кредитного договору за № 0 відповідач зобов"язався повернути кредит та сплачувати проценти шляхом ануїтетних платежів щомісяця до 25 число кожного календарного місяця строку кредитування.(а.с 15-16)

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Пунктом 6.1 кредитного договору визначено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно пункту 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (а.с.10).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом установлено, що згідно з умовами п.2.1. Додаткової угоди № 2 від 06.02.2009року до кредитного договору за № 0 відповідач зобов"язався повернути кредит та сплачувати проценти шляхом ануїтетних платежів у ромірі 1910,00 дол. США в день сплати ануїтетних платежів. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Судом встановлено ОСОБА_2 перестав 15.10.2009р. виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту, у звязку із чим з 25.11.2009 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього 25.12.2012р.

Таким чином відповідно до умов договору сторін і змісту зазначених правових норм, суд дійшов висновкуу про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14).та у справі № 6-31цс15.

Отже трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 25.11.2009р. і закінчується 25.11.2012року.

У звязку з викладеним суд прийшов довисновку що позивач звернувшись до суду за захистом порушеного права тільки 25.12.2012р., пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявив представник відповідача 23.12.2016р., подавши заяву ( а.с. 103т.2)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 припинив вносити платежі по кредитному договору з 15.10.2009року, що є моментом недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак зазначену дату слід вважати днем настання строку виконання основного зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Згідно до п. 3.1. договору поруки від 30.08.2007р року, сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання.

Також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, у справі встановлено, що змінений строк виконання основного зобовязанням настав 15 жовтня 2009 року.

Після указаної дати платежі за кредитним договором не сплачувалися, що визнається сторонами.

Трирічна позовна давність за вимогою до боржника ОСОБА_2Б, сплила 25 листопада 2012 року, а шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя ОСОБА_4 15.05.2010р.

Позов у даній справі пред"явлено 25 грудня 2012р.

Тому наявні підстави для відмови у позові до відповідача ОСОБА_2Б, у звязку зі спливом позовної давності, а до відповідача ОСОБА_4Б.з огляду на припинення поруки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.256, 257, 261, 264, 267, 526, 536, 559, 611, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2016 року