Справа № 289/945/16-ц
Номер провадження 2-о/289/79/16
Рядок статистичного звіту: 9
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2016 року м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Радомишльський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про встановлення факту належності документа, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться справа за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Радомишльський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про встановлення факту належності документа.

Як вбачається з матеріалів справи до суду в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_2 із заявою допустити його до участі у справі як представника інтересів громадянина іноземної держави.

Відповідно до вимог ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені документами, в тому числі довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи має бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначається статтями 248-250 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

При перевірці заяви та доданих до неї документів встановлено, що до суду надано копію довіреності, яка видана 23 червня 2016 року нотаріусом в Державі Ізраїль, однак, в порушення ст. 13 ЗУ «Про міжнародне право», до заяви не додано доказів, що вказана довіреність легалізована в Україні.

З 22 грудня 2003 року в Україні діє Гаазька Конвенція 1961 року, відповідно до положень якої відмінено вимогу консульської легалізації іноземних документів і змінено цю процедуру шляхом проставлення штампу «апостиль».

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Проставлення штампу «Апостиль» є обов'язковою умовою для визнання юридичної сили документа на території іншої держави, яка підписала Гаазьку конвенцію.

Для всіх інших країн необхідно виконати процедуру консульської легалізації документів. Ізраїль є учасником Гаазької конвенції 1961 р., а тому здійснюють процедуру легалізації документів шляхом проставлення штампа «Апостиль».

Таким чином, для можливості представлення інтересів заявника представником ОСОБА_2, на нотаріально посвідченій довіреності має бути проставлений апостиль.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що повноваження у ОСОБА_2 на його участь у справі належним чином не оформлені, а отже заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 40, 44, 229 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про допуск його до участі у справі, як представника інтересів громадянина іноземної держави ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. С. Сіренко