ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення безпідставно набутих коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якій з урахуванням змінених позовних вимог, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_4 безпідставно набуті кошти у розмірі 696 240 грн; витрати на оформлення документів про право власності на земельну ділянку у розмірі 3 000 грн; 3% річних у розмірі 50 477 грн 40 коп., а також інфляційні збитки за період прострочення у розмірі 98 299 грн 34 коп.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року, провадження у справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відмову від позову, а відтак, на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України заява підлягає задоволенню.

Проте погодитися із такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно із ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Статтею 174 ЦПК Українивизначено, що до ухвалення судового рішення у зв'язку із відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Відмова позивача від позову - це вияв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду. Ця правомочність належить до числа більш істотних, тому головуючий зобов'язаний роз'яснити наслідки таких дій, а саме неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом.

Суд повинен перевіряти законність відмови позивача від позову, чи не порушуються при цьому інтереси самого позивача, інших осіб, які беруть участь у справі, інтереси держави. Причини відмови від позову повинні оцінюватися судом з урахуванням обставин справи.

Ці дії суд вчиняє до постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2013 року ОСОБА_3 подав заяву про відзив свого позову на умовах чинного цивільного процесуального законодавства (а. с. 183).

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених ст. 205 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції вказаних положень не врахував, належним чином не перевірив заяву ОСОБА_3, не з`ясував підстави для закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду, на порушення ст. 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу наслідки відмови від позову та не пересвідчився, що позивач дійсно відмовляється від позову, тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, зокрема, щодо того, що позивач подавав до суду першої інстанції заяву про відкликання позовної заяви, а не відмови від позову, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, тому помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 1 ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування .

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик