Справа № 1309/7674/12
УХВАЛА

12 грудня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_1 на дії Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, начальника відділу ОСОБА_4 та боржника Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» щодо невиконання рішення суду та зобовязання виконати рішення суду, та постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (заінтересовані особи - Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії», Вільна професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії»),

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії Залізничного ВДВС Львівського МУЮ (на час розгляду скарги Залізничний відділ Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області), начальника відділу ОСОБА_4 та боржника - Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії», які виявилися у невиконанні рішення суду відповідно до ст.124 Конституції України, ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», неправомірними, зобовязати начальника Залізничний ВДВС Львівського МУЮ виконати рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14.09.2015 року, справа №462/7674/12 у спосіб, визначений п.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та скасувати постанову ВП №49462518 від 29.01.2016 року державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського МУЮ про закінчення виконавчого провадження. Свої вимоги мотивує тим, що 14.09.2015 року Залізничний районний суд м.Львова ухвалив рішення про стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки, вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.05.2012 року по 14.09.2015 року включно, з коригуванням і компенсацією, в загальній сумі 223931,32 грн. та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 224931,32 грн. Рішення набрало законної сили 16.11.2015 року. 20.11.2015 року видано виконавчий лист. 26.11.2015 року Залізничним ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49462518, а 29.01.2016 року про закінчення цього виконавчого провадження, яку вона отримала лише 16.06.2016 року. Вважає, що оскільки боржником є державне підприємство, рішення повинно виконуватися відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а саме: керівник відповідного органу державної виконавчої служби зобовязаний подати до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача. Проте субєкти оскарження ігнорують ці вимоги законодавства. Крім цього, обґрунтовує свої вимоги тим, що у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2016 року у зв'язку з передачею виконавчого документа до ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії» у разі ліквідації боржника, оскільки зазначене підприємство не ліквідоване, не визнане банкрутом, отже підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені п.7 ч.1 ст.49, ч.2 ст.67 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. В зв'язку з вказаним, просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні заявник та її представник подану скаргу підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним, просять скаргу задовольнити.

Представник заінтересованої особи Вільної професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії» ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, вважає таку обгрунтованою і просить її задовольнити.

Начальник Залізничний відділ Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 і державний виконавець Гудковська Н.С., Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії», які були належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду скарги, в судове засідання не зявилися. Враховуючи положення ст.ст. 169, 386 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути скаргу за відсутності вказаних заінтересованих осіб.

Заслухавши доводи заявника, її представника, представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, у Залізничному відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 49462518 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м.Львова 20.11.2015 року про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки, вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.05.2012 року по 14.09.2015 року включно, з коригуванням і компенсацією, в загальній сумі 223931,32 грн. та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 224931,32 грн.

26.11.2015 року державним виконавцем Гудковською Н.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано стягувачу для відома, а боржнику з наданням терміну для добровільного виконання рішення до 02.12.2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Враховуючи наведені положення ст.383 ЦПК і ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст.3 Закону України «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до частини другої ст.4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, заявлення стягувачем шляхом подання скарги в порядку ст.383 ЦПК України вимоги до боржника у виконавчому провадженні законодавством не передбачено, тому заявлені ОСОБА_1 у скарзі вимоги до ДАП «Львівські авіалінії» про визнання дій неправомірними і зобовязання виконати рішення суду у певний спосіб не грунтується на законі.

Крім цього, боржник зобовязаний виконати рішення суду в силу конституційних положень і вимог законодавства про обовязковість рішень суду і додаткового вирішення судом цього питання не потрібно.

Також суд не приймає до уваги і критично оцінює доводи скарги про те, що у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2016 року у зв'язку з передачею виконавчого документа до ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії» у разі ліквідації боржника, оскільки зазначене підприємство не ліквідоване, не визнане банкрутом, отже підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч.ч. 2, 3 ст.67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно наказу Міністерства інфраструктури України №496 від 03.11.2011 року визначено припинити ДП «Львівські авіалінії» шляхом ліквідації, утворено комісію з ліквідації зазначеного підприємства, а згідно наказу №17 від 15.01.2014 року, призначено голову ліквідаційної комісії.

ДАП «Львівські авіалінії» з 14.11.2011 року перебуває в стані припинення юридичної особи шляхом ліквідації відповідно до рішення її учасника Міністерства інфраструктури України, що створило це підприємство. Дії ліквідаційної комісії по ліквідації ДАП «Львівські авіалінії», визначені ЦК України та наказом, тривають і не закінчені, цей процес відображено у витязі з ЄДРПОУ, а оголошення про початок процедури ліквідації надруковано в газеті «Голос України» №217 від 18.11.2011 року.

Так, 29.01.2016 року державним виконавцем Гудковською Н.С. на підставі п.7 ч.1 ст.49, ч.2 ст.67 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий документ скеровано голові ліквідаційної комісії ДАП «Львівські Авіалінії» за адресою: м. Львів ОСОБА_5

Встановивши ці обставини, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця відповідають ст.67 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у задоволенні скарги в цій частині також необхідно відмовити.

Пунктом 7 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинною на час винесення постанови від 29.01.2016 року, передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

При цьому, суд вважає, що посилання державного виконавця на п.7 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» не вплинуло на законність винесеного рішення та не може бути підставою для задоволення скарги.

Крім того, згідно з ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З аналізу вказаної норми та інших статей розділу VІ ЦПК України слідує, що зазначений розділ ЦПК України стосується лише примусового виконання судових рішень, тобто, зазначені норми не розповсюджуються на правовідносини, які виникають під час виконання судових рішень органами державної виконавчої служби.

Враховуючи те, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14.09.2015 року закінчено, виконавчий лист № 462/7674/12, виданий 20.11.2015 року Залізничним районним судом м.Львова, передано голові ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії», яке не входить в систему органів державної виконавчої служби, на даний час виконання рішення суду відбувається без втручання органів державної виконавчої служби, а відтак відсутні правові підстави для визнання неправомірними дій Залізничного ВДВС Львівського МУЮ (на час розгляду скарги Залізничний відділ Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області) щодо невиконання рішення суду, як і відсутні підстави для зобовязання їх вчинити певні дії.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, начальника відділу ОСОБА_4 та боржника Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» щодо невиконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14.09.2015 року у справі № 1309/7674/12 і зобовязання виконати таке рішення суду та постанову державного виконавця від 29.01.2016 року (ВП №49462518) про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний