Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/1961/15-ц
Провадження №22ц/778/81/16 Головуючий у 1 інстанції: Суркова В.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.,

суддів: Гончар М.С.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 у якому зазначено, що 25.07.2007 року між ними та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ZPONGA00000041, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 22200,00 доларів США на строк до 25.07.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених договором. В забезпечення виконання кредитного договору ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконував свої зобов'язання належним чином, не сплачував своєчасно щомісячні платежі, у зв'язку із чим, станом на 22.01.2015 року наявна заборгованість у розмірі 16679,52 доларів США, що еквівалентно 262869,24 грн., яка складається із заборгованості за кредитом -10545,37 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 3786,50 доларів США, заборгованості по комісії - 763,73 долара США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 774,55 долара США, штрафу (фіксована частина - 15,86 доларів США, штрафу (процентна складова) - 793, 51 долара США, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPONGA00000041 від 25 липня 2007 року у розмірі 16679,52 доларів США, що еквівалентно 262869,24грн, з них: заборгованість за кредитом - 10545,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 3786,50 доларів США, заборгованість по комісії - 763,73 долара США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 774,55 долара США 55 центів, штраф (фіксована частина - 15,86 доларів США, штраф (процентна складова) - 793, 51 долара США.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду сторони апеляційного провадження, які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, не зявились, що у відповідності до приписів ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України), при цьому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 25 липня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Приватбанк», був укладений кредитний договір № ZPONGA00000041, за умовами якого відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 22 200 доларів США, а також у розмірі 2200 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 25 липня 2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту.

ОСОБА_3 зобовязався вносити на погашення кредиту щомісячний платіж у сумі 317,96доларів США (т.1, а.с.16-18).

Цього ж дня в забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Приватбанк», ОСОБА_4 був укладений договір поруки № ZPONGA00000041/1, за умовами якого порукою забезпечувалось виконання зобовязання за кредитним договором у повному обсязі (т.1а.с.19).

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував у повному обсязі і станом на 22.01.2015 року наявна прострочена заборгованість за кредитом, тому до дострокового стягнення підлягає заборгованості за кредитом у розмірі 16679,52 доларів США з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 в солідарному порядку.

ОСОБА_3 визнаючи частково вимоги позову, надав суду першої інстанції свій контрозрахунок заборгованості за кредитним договором, у відповідності до якого він визнав заборгованість у розмірі 11 144,81 доларів США.

Основним і єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_3 що суд першої інстанції не розяснив йому право на призначення економічної експертизи і не обґрунтував своїх висновків щодо відхилення його контрозрахунку.

У судовому засіданні апеляційного суду 09 грудня 2015 року клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 ухвалою суду задоволено та у справі призначено судову економічну експертизу (т.1 а.с.208-210). Ухвалою суду від 30 червня 2016 року скасована ухвала суду про призначення експертизи у звязку неоплатою ОСОБА_3 судової експертизи.

У судове засідання призначене на 30 червня 2016 року ОСОБА_3, який особисто отримав судову повістку 10 травня 2016 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, не зявився, жодних клопотань до суду не надав, тому колегія суддів вважає, що загальні заперечення ОСОБА_3 про неналежний розмір розрахунку підлягає перевірці виходячи із його письмового контрозрахунку, який був наданий в суді першої інстанції (т.1, а.с.64).

Як вбачається із контрозрахунку ОСОБА_3 ним не визнається те, що позивачем безпідставно протягом 2010-2015 років було збільшено тіло кредиту на суму 643,77 доларів США. Проте як вбачається з виписки по рахунку (т.2, а.с.8) та розрахунку позивача (т1, а.с.4-7) тіло кредиту було збільшено за рахунок сплати ПАТ КБ «Привабанк» страхових платежів у відповідності до умов п.п.2.1.3, 2.2.7, 7.1. Вказані сплати були здійснені ПАТ КБ «Привабанк» 25.08.2010 року 139,63 доларів США, 22.07.2012 року 137,70 доларів США, 25.07.2012 року 136,17 доларів США, 25.07.2013 року 135,54 доларів США, 24.07.2014 року 94,73 доларів США, що дорівнює загальній сумі 643,77 доларів США.

Заперечення ОСОБА_3 щодо розрахунку відсотків виходичи не з 360 днів, а з 365 днів йдуть у розріз із умовами кредитного договору, за п.3.4 якого передбачено що нарахування відсотків здійснюється виходячи із 360 днів у році.

Також заперечення ОСОБА_3 щодо відсоткової ставки не узгоджується із умовами п.п.3.2, 7.4 якими передбачено відсоткова ставка на прострочену заборгованість у розмір 2,38% на місяць.

Твердження про безпідставність пені у розмірі 0,15 % спростовується п.4.1 кредитного договору, яким передбачено саме такий розмір пені.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: