Справа № 609/1113/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

В складі головуючого суду Ковтуновича О.В.

При секретарі: Кухарчук О.М.

За участі:

Позивача: ОСОБА_2

Відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ під час відкритого судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що 30 жовтня 1993 року вона та ОСОБА_3 одружилися, а 07 листопада 2012 року шлюб було розірвано.

За час шлюбу подружжям було набуте майно, а саме : будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1, автомобіль марки ВАЗ 2103, 1979 року випуску д.р.н. НОМЕР_1, автомобіль марки Ауді 1996 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2, мопед марки Дельта, д.р.н. НОМЕР_3. Дане майно було придбане за період подружнього життя, а тому позивачка вважає його спільною сумісною власністю подружжя та просила суд визнати право власності на ? частину зазначеного майна.

В подальшому сторони досягли згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, а саме погодилися, що будинковолодіння залишається у власності позивачки, а транспортні засоби залишаються у власності відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та підтвердив факт досягнення згоди між ним та відповідачкою щодо поділу вищезазначеного спільного майна подружжя за варіантом, зазначеним вище.

Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши представлені суду докази встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Шумського районного суду від 07 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, укладений Великодедеркальською сільською радою 30.10.1993 року - розірваний.

Із свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 06 жовтня 2000 року вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належить домоволодіння у АДРЕСА_1.

Із свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та тимчасового реєстраційного талону вбачається, що за відповідачем зареєстровані: автомобіль марки ВАЗ 2103 1979 року випуску д.р.н. НОМЕР_1, автомобіль марки Ауді 1996 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2, мопед марки Дельта, д.р.н. НОМЕР_3.

Дане майно було придбане за час подружнього життя сторін по справі, а тому є їх сільною сумісною власністю та підлягає поділу. Проти даного факту не заперечували і сторони по справі.

Сторони досягли згоди щодо поділу вищезазначеного майна, а саме: за позивачкою визнається право власності на будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1, у власності позивача залишаються транспорті засоби: автомобіль марки ВАЗ 2103 1979 року випуску д.р.н. НОМЕР_1, автомобіль марки Ауді 1996 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2, мопед марки Дельта, д.р.н. НОМЕР_3.

Ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 Ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зважаючи на викладене вище суд вважає за доцільне позов задоволити та здійснити поділ спірного майна подружжя за досягнутою домовленістю між ними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60,70,71 сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму ВСУ від 21.12.07 року за № 11, ст.ст. 10,11, ч. 4 ст. 61, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1.

Транспорті засоби, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2103 1979 року випуску д.р.н. НОМЕР_1, автомобіль марки Ауді 1996 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2, мопед марки Дельта, д.р.н. НОМЕР_3. залишити у власності ОСОБА_3.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Ковтунович