ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5712/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р.Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Шклянки М.П.

при секретарях Галян Л.В., Бак О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки частково припиненим,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки частково припиненим. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.05.2008р. між ПАТ «Банк Форум» та третьою особою ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №0212/08-01 CLNv, згідно з яким банк відкрив позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 100000 дол США. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 15.05.2008 року між банком та позивачами укладено договір іпотеки № 2038, предметом якого стала трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Своїх зобов'язань банк в повній мірі не виконав та надав третій особі кредитні кошти в національній валюті в розмірі 116564,50 грн. Рішенням Дарницького районного суду м.Києві від 05.06.2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду від 29.09.2015 року, було встановлено, що третя особа отримала кредитні кошти в розмірі 83290 дол.США та станом на 25.11.2013 року мала заборгованість в розмірі 135496,83дол.США. Вказаним рішенням заборгованість була стягнута шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, чим, на думку позивачів, були порушені їх права як майнових поручителів, оскільки відповідач в порушення вимог законодавства не пред'явив вимогу поручителям протягом шести місяців про погашення заборгованості за кредитним договором, та не попередив про зміну забезпеченого зобов'язання, яке відбулось 23.01.2009 року. Отже, позивачі вважають, що правовідносини майнового поручительства є припиненими у зв'язку зі збільшенням обсягу відповідальності позичальника за основним зобов'язанням без згоди майнового поручителя; та , оскільки строк встановлений законом для звернення з вимогою до поручителя, сплив. В зв'язку з викладеним, позивачі звернулись з цим позовом до суду та просили визнати договір іпотеки № 2038 від 15.05.2008 року, що укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 з 23.01.2009 року в частині обов'язків, які взяли на себе за цим договором позивачі, припиненим.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що договір поруки та договір іпотеки за своєю правовою природою є різними договорами, а відтак положення щодо припинення договору поруки не поширюються щодо договору іпотеки. Крім того, представник відповідача зауважив, що позивачі пропустили строк позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом та на підставі своїх заперечень просив у позові відмовити.

Третя особа в судове засідання не з'явилась , причини неявки не повідомляла, була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2008 між АКБ «Форум», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0212/08/01-CLNv, згідно умов якого Кредитор відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 100 000, 00 дол. США (сто тисяч доларів США) зі строкомі повернення по 15 травня 2018 року, а Позичальник зобов'язався сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 13,5 %

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 0212 08/01-CLNv між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ПАТ «БАНК ФОРУМ» 15 травня 2008 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2037.

Відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки є трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з даним позовом, Позивачі як на підставу для визнання договору іпотеки частково припиненим посилаються на те, що свої зобов'язання в частині наданні кредитних ресурсів в іноземній валюті в розмірі 100 000, 00 доларів США ПАТ «БАНК ФОРУМ» не виконав, а натомість видав кредитні кошти в національній валюті України.

Всупереч твердженням Позивачів, судом встановлено, що 13 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 753/5127/15-ц за позовом ПАТ «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_4, ОСОБА_2. ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1. Рішення Дарницького районного суду м.Києва ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 29.09.2015 року залишене в силі та набрало законної сили. В даний час Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у м.Києві від 06.06.2016 року за вказаним рішенням відкрите виконавче провадження.

Зазначеним рішенням Дарницьким районним судом м. Києва встановлено, що за період кредитування ПАТ «БАНК ФОРУМ» надано кредитні кошти в сумі 83 290, 00 доларів США.

Відповідно до ч. З ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді., інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки позовні вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» про звернення стягнення на предмет іпотеки пред'являлись до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які були відповідачами у зазначеній справі, тому факт отримання кредитних коштів саме в іноземній валюті та дотримання Банком строків позовної давності вже були предметом судового розгляду в іншій справі, досліджувались судом і були ним достовірно встановлені, тому не підлягають повторному доказуванню в силу статті 61 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивачі посилаються на те, що згідно з нормами ст. 559 ЦК України договір майнової поруки був припинений 01.07.2009р. в частині зобов'язань, які взяли на себе Позивачі, а ПАТ «БАНК ФОРУМ» втратив право на задоволення позову, заявленого поза межами цього строку. Крім того, позивачі ототожнюють договір іпотеки, який укладений ними, як майновими поручителями, з договором поруки, поширюючи на іпотечні правовідносини і нормативні положення, що регулюють поруку, зокрема ч. 1 ст. 559 ЦК України, як підставу припинення договору іпотеки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Частиною першою ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (еубсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Оскільки договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобов'язань, регулювання якого здійснюється статтями 572 - 593 гл. 49 ЦК і Законом України «Про іпотеку», який є спеціальним законом, то до іпотечних правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК. зокрема ч. 1ст. 559 ПК України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (ст. 12 Закону України «Про іпотеку»).

Законом України «Про іпотеку» солідарної відповідальності боржника за основним зобов'язанням та майнового поручителя у разі порушення боржником зобов'язання не передбачено. Зазначеним законом, а саме ч. 1 ст. 11, чітко визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Тобто обсяг відповідальності майнового поручителя обмежений вартістю майна, переданого ним в іпотеку, у зв'язку із чим збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя неможливе.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди, при вирішенні спорів за участю майнових поручителів, мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. 1,11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Договір поруки та договір іпотеки є двома різними видами забезпечення основного зобов'язання та регулюються різними правовими нормами, зокрема, забезпечення виконання зобов'язання заставою регулюється параграфом 6 глави 49 розділу І Книги 5 ЦК України та спеціальним Законом, де визначено підстави припинення застави (іпотеки), а забезпечення виконання зобов'язання порукою - параграфом 3 глави 49 розділу І книги 5 ЦК України, де визначено підстави припинення поруки і припинення дії договору поруки не є підставою для припинення договору іпотеки, який діє до повного виконання боржником основного зобов'язання перед кредитором. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Отже у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов'язку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку договору.

Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки). Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення.

Статтею 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року № 6-216цс14,

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Також, Закон України «Про іпотеку» не передбачає підстав для припинення іпотеки - збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця - майнового поручителя. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Зазначене підтверджується висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 жовтня 2012 р. у справі N 3-43цс12. Зокрема, у зазначеній справі Верховний Суд України відмітив, що підстави припинення права застави визначені статтею 593 ЦК України, а щодо іпотеки, як її окремого виду, також і статтею 17 Закону України «Про іпотеку», серед яких не наведено посилань на зміну зобов'язання внаслідок збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця.

Отже, укладення додаткових договорів до кредитного договору, додаткових договорів до договору поруки, якими збільшено відсоткову ставку за користування кредитом, не є підставою для припинення договору іпотеки.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору іпотеки частково припиненим.

Крім того, відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено в судовому засіданні, оспорюваний договір іпотеки був укладений сторонами 15.05.2008 року. З тексту позовної заяви вбачається, що1.07.2012 року позивачі отримали від відповідача вимогу про погашення заборгованості третьої особи за кредитним договором, в іншому випадку стягнення заборгованості буде звернуто на предмет іпотеки. Зазначене дає підстави вважати, що позивачі були обізнані про можливу реалізацію предмета іпотеки принаймні з липня 2012 року та мали право звернутись з позовом про порушення їх прав в межах строку позовної давності до липня 2015 року.

Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Отже, виходячи з викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір відповідачем позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. 553, 554, 598 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст. 10, 57, 60, 209, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки частково припиненим - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Дарницький районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя