Справа № 265/7676/16-ц
Провадження № 6/265/463/16
У Х В А Л А

16 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Федоровій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області з поданням про тимчасове обмеження боржника, ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебуває вимога № Ф15ІЗу від 01.07.2013 року видана УПФУ Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, про стягнення з стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя 4010,30 грн.

Державним виконавцем на підставі Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та копії постанови було надіслано сторонам до відома та виконання рекомендованими листами.

В ході примусового виконання державним виконавцем було встановлено, що за ОСОБА_2 транспортні засоби зареєстровано згідно відповіді з Сервісного центру № 1441 та з 22.07.2013 року перебуває у розшуку.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться в іпотеці ВАТ «БТА Банк», але звернути на неї стягнення не має можливості, на підставі ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку".

Згідно відповідей з ДФС України було встановлено, що інформація щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, розрахункові рахунки в установах банків має, але кошти на них відсутні, згідно відповіді з ПФУ боржник пенсію не отримує.

ОСОБА_2 неодноразово викликалася до відділу ДВС, про що свідчать реєстри на відправлення поштової кореспонденції, тобто повідомлялася належним чином, згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На теперішній час сума боргу не сплачена.

Державним виконавцем було здійснено вихід за місцем мешкання боржника вул. Володимирська 16/25-20 м. Маріуполя, та складено акт, що боржник ОСОБА_2 за даною адресою не зареєстрована не мешкає.

Згідно довідки з Лівобережної райадміністрації ОСОБА_2 має реєстрацію за адресою: вул. Володимирська 16/25-20 м. Маріуполя.

На теперішній час місце боржника не відоме.

Державний виконавець, ОСОБА_3. яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.19 ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання ним зобовязань.

Крім того, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (відкритий для підписання 16 вересня 1963 року). Зокрема, стаття 33 Конституції України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР (зі змінами та доповненнями) без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію необхідності у демократичному суспільстві та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню державним виконавцем. Задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання". Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Всупереч викладеним нормам, в матеріалах подання не має жодних відомостей щодо вручення повісток боржнику, у звязку із чим відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про виклик до виконавчої служби та ухилення останньої від явки до виконавчої служби, відсутні доказі на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

За таких підстав, суд вважає, що подання Лівобережного ВДВС ММУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань є не обґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, оскільки свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантується Конституцією України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України, Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Законом України Про виконавче провадження, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя________________ ОСОБА_4