Справа № 168/554/16-ц
Провадження № 2/168/188/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 по 500 грн. на кожну дитину щомісячно та до їх повноліття мотивуючи вимоги тим, що вони разом не проживають, діти перебувають на її утриманні, відповідач офіційно не працює, однак виїжджає на сезонні роботи, інших неповнолітніх дітей та стягнень за виконавчими документами у нього немає, має можливість утримувати дітей, однак ухиляється від цього.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, в подальшому просила розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що знає про свій обов'язок утримувати дітей і не відмовляється від нього, однак погоджується сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. на обох дітей, оскільки не працює і не має таких доходів.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2000 року. Рішенням Старовижівського районного суду від 18 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано, вони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 4-6/.

Сторони проживають окремо, діти перебувають на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, як пояснив у судовому засіданні востаннє надав кошти дітям у листопаді минулого року, згоди щодо утримання дітей між сторонами добровільно не досягнуто /а.с.7/.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, що кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

Суд, визначаючи розмір аліментів, виходить з того, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може утримувати дітей за станом свого здоров'я, батько і матір мають рівні обов'язки по утриманню дітей, сума аліментів (по 500 грн.) буде відповідати інтересам та потребам дітей. Доказів протилежного відповідач не надав суду, пояснив, що в центр зайнятості населення за сприянням в працевлаштуванні не звертався.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, наявність на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також ту обставину, що він неспроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Доводи відповідача про те, що він може сплачувати лише по 300 грн. щомісячно, на кожну дитину, оскільки не заробляє в даний час, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Таким чином, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, матеріальний стан позивача, відповідача, який не працює, суд приходить до висновку, що для забезпечення відповідного рівня утримання і проживання дітей з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам дітей, забезпечить дітям право на рівень життя достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Щодо вимоги позивачки про визначення розміру аліментів у розмірі не менше 1/3 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то дана норма застосовується у випадку стягнення аліментів у частці від доходу, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти слід стягувати, починаючи з дня пред'явлення позову.

Оскільки позовні вимоги задоволено, а позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 10, 60, 62, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Стара Вижівка Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону починаючи з 22 серпня 2016 року та до їх повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Хаврона