Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2438/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Франко В.А.

за участю секретаря - Яковлєвої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційними скаргами Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2016 року по справі за скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ в частині винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 року та скасування даної постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся в суд з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.

На обґрунтування скарги зазначив, що 20.10.2015 року Банк дізнався про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження № 49031153 від 20.10.2015 року відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда від 09.10.2015 року № 405/1651/15-ц 2/405/367/15 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів за депозитним договором № SAMDN4366 від 18.10.2013року у розмірі 530 749 грн., договором банківського вкладу № SAMDN4325 від 18.10.2013 року у розмірі 526 915 грн. та договором банківського вкладу № SAMDNWFD200 від 09.01.2014 року у розмірі 344 590 грн., на загальну суму - 1 402 254 грн.

Крім того, Банк дізнався про наявність постанови про арешт майна боржника від 20.10.2015 року.

Банк зазначив, що у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа до 26.10.2015 року, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того банк, має зобов'язання перед третіми особами і накладення арешту на його майно може порушити права усіх його клієнтів.

Зазначено, що державний виконавець не дотримувався при винесенні постанови п/п.1.5.1 п.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Просив суд, з урахуванням уточнень до скарги, визнати незаконними дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в частині винесення постанови про арешт майна боржника від 20.10.2015 року по ВП № 49031153 на підставі Закону України «Про виконавче провадження» до закінчення строку на самостійне виконання та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 року по ВП № 49031153, підписану державним виконавцем Стороженко Л.І.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2016 року скаргу задоволено.

В апеляційній скарзі Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції встановив, що згідно рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 29.05.2015 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», стягнуто на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу в сумі 1 402 254 грн.

На виконання даного рішення Ленінським райсудом м. Кіровограда 09.10.2015 року було видано виконавчий лист № 405/1651/15-ц, № 2/405/367/15.

Керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відкрито виконавче провадження про що винесено постанову від 20.10.2015р., в якій зазначено, що заява про примусове виконання подана стягувачем 15.10.2015 року, боржник ПАТ КБ «Приватбанк» знаходиться за адресою вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, (наявні грошові кошти і майно по вул. Преображенська, 26/70, боржнику надано строк для самостійного виконання в строк до 26.10.2015 року.

Згідно заяви стягувача зазначено, що у боржника наявні грошові кошти та майно на території Ленінського району м. Кіровограда за адресою м. Кіровоград, вул. Преображенська, 26/70, що підтверджується наданою стягувачем інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю вищезазначений виконавчий документ передано державному виконавцю на виконання 16.10.2015 року.

Перевіривши відсутність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та відповідно до вимог ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову від 20.10.2015 р., (16.10.2015 року - п'ятниця, 19.10.2015 року , 20.10.2015 року - вівторок), копії постанови направлені боржнику 20.10.2015 року для виконання за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ та за адресою, за місцем знаходження майна боржника - вул. Преображенська, 26/70 м. Кіровограда, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.10.2015 року на супровідному листі та стягувачу до відома.

Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження на підставі ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем безпідставно 20.10.2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все майно, що належить боржнику ПАТ КБ «Приватбанк», адреса вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ та за адресою, за місцем знаходження майна боржника - вул. Преображенська, 26/70 ( наявн. гр. кошти і майно), оскільки у відповідності до статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

17.11.2015 року начальником Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Донцовим О.С. винесено постанову про виправлення граматичної помилки, якою внесено зміни до постанови від 20.10.2015 року, що оскаржувалась в судовому порядку, а вищезазначеною постановою виправлено граматичну помилку, вказавши ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» перед статтею 57 вказаного Закону.

Вказана постанова начальника Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 17.11.2011 року також оскаржувалась в судовому порядку і суд першої інстанції в своїй ухвалі від 29.12.2015 року дійшов висновку, що при винесенні даної постанови про виправлення граматичної помилки від 17.11.2015 року начальником Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Донцовим О.С. фактично було змінено зміст і правову підставу постанови державного виконавця про арешт майна та заборони на його відчуження від 20.10.2015 року, оскільки стаття 25 та стаття 57 Закону мають різну правову природу.

Ухвалою колегії судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.12.2015 року залишена без змін.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сам порядок виконання виконавчих документів про стягнення грошових коштів передбачає в першу чергу надання часу на самостійне виконання рішення, а потім вже стягнення грошових коштів з рахунків боржника, питання щодо задоволення клопотання стягувача вирішується на власний розсуд виконавця, але якщо ж воно не суперечить закону та не шкодить Боржнику, більш того зазначена норма передбачена законодавцем тільки для того, якщо є загроза виведення коштів або майна Боржником за для уникнення виплати по судовому рішенню, ПАТ КБ "ПриватБанк" є сталим Банком, накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження порушує права та обов'язки ПАТ КБ «Приватбанк» як банківської установи в цілому, так і перед третіми особами, тому скарга підлягає задоволенню.

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції в повному обсязі неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», стягнуто на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу в сумі 1 402 254 грн.

На виконання даного рішення Ленінським районним судом м. Кіровограда 09.10.2015 року було видано виконавчий лист № 405/1651/15-ц, № 2/405/367/15.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2015р. зазначено, що заява про примусове виконання подана стягувачем 15.10.2015 року, боржник ПАТ КБ «Приватбанк» знаходиться за адресою вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, (наявні грошові кошти і майно по вул. Преображенська, 26/70), боржнику надано строк для самостійного виконання в строк до 26.10.2015 року.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст.. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

З матеріалів справи вбачається, що в постанові від 20.10.2015 року про арешт майна боржника зазначено, що накладається арешт на все майно, що належить ПАТ КБ «ПриватБанк» у межах суми звернення стягнення 1402254 грн. та заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати відчуження будь-якого майна лише в межах суми боргу.

Боржнику державним виконавцем був встановлений строк для самостійного виконання судового рішення, однак Банк добровільно не виконав рішення суду у визначений строк. З матеріалів справи вбачається , що на час розгляду апеляційних скарг рішення суду не виконане.

Зазначені обставини свідчать, що банк ухиляється від добровільного виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2015 року.

Колегія суддів дійшла висновку, що безпідставними та необґрунтованими також є доводи скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо обмеження боржника у праві розпоряджатися своєю власністю та порушення прав усіх його клієнтів, оскільки на підтвердження цих доводів заявником не надано жодних доказів.

Твердження ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо невідповідності за формою постанови державного виконавця вимогам закону, оскільки у вступній частині не зазначено імені та по батькові державного виконавця не відповідає дійсності, оскільки у оскаржуваних постановах дана інформація міститься у вигляді ініціалів ОСОБА_4, і таке зазначення імені, по батькові головного державного виконавця не суперечить вимогам закону.

Характерною є також обставина того, що банк не скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом, після чого арешт майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

Зазначені обставини вказують на правомірність дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, який діяв у межах компетенції та у визначений законом спосіб при винесенні оскарженої постанови щодо накладення арешту на майно боржника, та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення скарги.

Скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо визнання незаконними дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в частині винесення постанови про арешт майна боржника від 20.10.2015 року по ВП № 49031153 та скасування даної постанови задоволенню не підлягає, оскільки державний виконавець діяв в межах закону та наданих йому повноважень.

У зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали якою відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2016 року - скасувати. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ в частині винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 року та скасування даної постанови - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: