07.07.2016 Справа № 756/3233/16-ц
Номер справи 756/3233/16-Ц
Номер провадження 2/756/2860/16
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

06 липня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Кричиної А.В.,

при секретарі - Чеписі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулись позивачі з зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просили суд визнати ОСОБА_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1; зняти з реєстраційного обліку відповідача. Свої вимоги мотивували тим, що 15.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу 1/5 частини квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 є власником 2/5 частини квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 15.2.2015 року та договором дарування від 27.07.1999 року. Крім нього співвласниками цієї квартири є ОСОБА_2, якій належить 2/5 частини цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997 року, договору дарування від 04.08.2015 року та ОСОБА_4, якому належить 1/5 частини цієї квартири на підставі договору дарування від 27.07.1999 року. Згідно частини 2 пункту 7 договору купівлі-продажу від 15.12.2016 року передбачено, що ОСОБА_3 забов'язується здійснити зняття з реєстрації за вищевказаною адресою після укладення договору купівлі-продажу частини квартири. Сторони договору також підтверджують, що квартира яка є предметом цього договору вільна від особистих речей продавця. Проте відповідач не може в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку, оскільки він фактично проживає в іншому місці, яке позивачу ОСОБА_1 не відоме. Відповідно до довідки форми №3 у квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2. На даний час, протягом останніх трьох років в вищезазначеній квартирі проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4. ОСОБА_3 у 2012 році з цієї квартири добровільно та самостійно, буз примушень та переконань виїхав з усіма речами та на сьогоднішній день ніколи навіть не намагався повернутися. Всі обов'язки по сплаті комунальних послуг покладені тільки на позивачів по справі. Кореспонденція на ім'я відповідача не приходить, витрат по комунальним послугам та оплаті квартплати він не несе.

Позивачі в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в заяві. При цьому пояснили, що відповідач є їх сином, який вже більше трьох років в спірній квартирі не проживає, речей його в ній не має. Позивачі ніколи не перешкоджали проживанню в квартирі відповідачу, замки у вхідних дверях не міняли.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою його місця проживання та через засоби масової інформації, вважається повідомленим належним чином, будь-яких заяв, клопотань суду не надав, у зв'язку з зазначеним суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, при цьому зазначив, що відповідач є його рідним братом, який на теперішній час не є власником квартири, не проживає в ній вже більше трьох років, будь-яких претензій з приводу вказаного житла ні батькам ні йому не пред'являв.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2015 року (а.с. 12)

Згідно довідки форми № 3, виданої Комунальним концерном «Центр Комунального сервісу» від 24.02.2016 року № 85 у вказаній квартирі зареєстровані власник ОСОБА_2, її чоловік - ОСОБА_1, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_3 - син. (а.с. 14)

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідач по справі ОСОБА_1 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 на протязі останніх трьох років (а.с.15-17)

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду справи судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача у спірній квартирі понад один рік, отже позовні вимоги підлягають задоволенню, та ОСОБА_1 підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача, оскільки заявлена передчасно. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. , 316, 317, 319, 405 ЦК України, 72 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 15, 60, 61, 169, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя