Справа № 569/3063/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

з секретарем Корнійчук В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про зміну розміру аліментів.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2007 року стягнуто на її користь на утримання спільного сина сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 300 грн. щомісячно, починаючи з 05 грудня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має щомісячний дохід від підприємницької діяльності та може сплачувати аліменти у збільшеному розмірі.

У зв'язку з цим позивач просить, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із ОСОБА_4 на її користь на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 1 000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що останнім часом в неї погіршився стан здоровя, вона перенесла операцію, та погіршилося матеріальне становище.

Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Окрім того вказала, що позивач працює вихователем в дитячому садку, отримує заробітну плату у розмірі 1 600 грн., на яку неспроможна належним чином забезпечити свою неповнолітню дитину. Нещодавно перенесла операцію, має незадовільний стан здоровя. Однак відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, розмір сплачуваних ним аліментів є недостатнім на даний час для утримання дитини. Враховуючи, що відповідач є приватним підприємцем, має можливість сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі, а обставини на які посилається його представник існували на час вирішення справи про стягнення аліментів, були враховані судом, тому наявні підстави для задоволення позову про зміну аліментів в звязку з погіршенням матеріального становища одержувача аліментів.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказала, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні, а подорожчання життя, на що посилається позивач, не передбачена як підстава для зміни розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, та не підтверджена жодними доказами. Окрім того, матеріальний стан відповідача з часу присудження аліментів не покращився, він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, отримує пенсію та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом позивач та відповідач являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до виконавчого листа виданого Рівненським міським судом 20 лютого 2007 року в справі №2-1801/2007 рішенням Рівненського міського суду від 14 лютого 2007 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно, починаючи з 05.12.2006 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини.

Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: на час присудження аліментів дитина належала до категорії дітей віком до 6-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становив 434 грн., на час ухвалення даного судового рішення дитина належить до категорії дітей віком від 6-ти до 18-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становить 1 689 грн.

Крім того, матеріальне становище позивача також погіршилося у звязку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом.

В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, підлягає збільшенню, однак не такому розмірі, як того вимагає позивача, а з 300 грн. до 900 грн. на місяць, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, і що саме головне - дитини.

Разом з тим, відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що позивач просить суд змінити розмір аліментів та стягнути їх відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, то позовна вимога в частині стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, що відповідає ч.2 ст. 182 СК України.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказує на те, що визначені в порядку ст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивач на утримання їхньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення Рівненського міського суду від 14 лютого 2007 року у розмірі 300 гривень 00 копійок щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі 900 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Отже позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись статтею 27 Конвенції ООН «Про права дитини», статтями 180-184, 192 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Рівненського міського суду від 14 лютого 2007 року у розмірі 300 гривень 00 копійок щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 900 (девятсот) гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 грудня 2016 року.

Суддя О.О. Першко