Справа № 462/5611/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягувати аліменти з моменту фактичного не проживання разом та не здійснення піклування за дитиною та дружиною з вересня 2016 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між нею і відповідачем не розірвано, однак відповідач покинув сімю, коштів на утримання сина не надає, витрати на його забезпечення вона несе самостійно, отримує державну допомогу при народженні дитини, інших доходів не має, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, крім цього вона вагітна другою дитиною, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, покликалась на мотиви наведені в ньому, просить позов задовольнити.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, причини неявки суд не повідомив, крім цього, позивач зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2014 року, в якому мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий проживає разом з матірю, а батько проживає окремо від сімї, не цікавиться його життям.

Також встановлено, що позивач не працює, перебуває в декретній відпустці, отримує державну допомогу при народженні дитини і до досягнення дитиною трьохрічного віку, інших доходів не має, а відповідач ОСОБА_2 є працездатним, інвалідом не визнаний, утриманців, крім спільної з позивачкою дитини, не має, працює, за словами позивача.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України, частказаробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

Згідно зі ст.181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що прожитковий мінімум з 01.12.2016 року на одну дитину віком до 6 років становить 1355 грн.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні з 01 грудня 2016 року для дитини віком до 6 роківскладає 406,50 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1350 грн., щомісячно до його повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є обєктивнимз огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, то позов в цій частині підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За положеннями ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Тобто чинне законодавство надає дружині під час вагітності право на її утримання від чоловіка.

Можливість ОСОБА_2 надавати дружині матеріальну допомогу підтверджено матеріалами справи. Отримання позивачем виплат по державній допомозі при народженні дитини і до досягненні дитиною трьохрічного віку не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини.

Отже, відповідач спроможний і зобовязаний надавати матеріальну допомогу позивачу - дружині, з якою проживає дитина.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути із ОСОБА_2 на утримання позивача ОСОБА_1 1000 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Звертаючись з позовом, позивач просила стягнути аліменти на її утримання та на утримання сина ОСОБА_3 з моменту фактичного не проживання разом та не здійснення піклування за дитиною та дружиною з вересня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом 25.10.2016 року /а.с.1/.

У позовній заяві та у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що ОСОБА_1 до звернення до суду вживала заходів щодо одержання аліментівз відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх оплати.

За таких обставин суд не знаходить відповідних правових підстав, визначених ч.2 ст.191 СК України, для стягнення з відповідача аліментів за минулий час.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за одинмісяць.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1350 /одна тисяча пятсот/ гривень, щомісячно, до його повноліття, починаючи з 25 жовтня 2016 року.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина ОСОБА_4, в розмірі 1000 /одна тисяча/ гривень щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2016 року до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 551 /пятсот пятдесят одну/ гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський