Справа № 308/3676/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Гайданці Г.В., з участю представника органу державної виконавчої служби ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2, погоджене начальником відділу ОСОБА_3, про встановлення тимчасового обмеження виїзді за межі України громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться зведене виконавче провадження № 45761641 щодо стягнення коштів з ОСОБА_4 (м. Іршава, вул. Шкільна, 1/26), ід. номер НОМЕР_1, на користь держави, юридичних та фізичних осіб у складі 9 виконавчих документів на загальну суму 2788170 грн. 64 коп.

Заявник зазначає, що з метою належного виконання виконавчих документів зведеного виконавчого провадження, державними виконавцями вжито ряд заходів примусового характеру, а саме:

16.01.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника;

17.04.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 здійснено виїзд по місцю проживання боржника, а саме за адресою м. Іршава. вул. Шкільна. 1/26. Відповідно до акту державного виконавця від 17.04.2015 року боржником по місцю проживання не надано в добровільному порядку майно для його опису й арешту.

Державними виконавцями відділу ПВР неодноразово надсилались запити до реєструючих установ з метою виявлення майна боржника та до Державної податкової служби України з метою отримання реквізитів рахунків, відкритих на ім'я боржника.

Відповідно до отриманих відділом ПВР відповідей з реєструючих установ встановлено відсутність зареєстрованого за боржником нерухомого майна, а також коштів, на які можна звернути стягнення в погашення даних виконавчих документів.

Згідно з інформаційним повідомленням Центру ДАІ 2106 № 111 від 11.02.2015 року за боржником ОСОБА_4 зареєстровано відповідні транспортні засоби, які постановою головного державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГУ юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 від 19.02.2015 року оголошено в розшук.

24.06.2015 року відділом ПВР до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордслужби України надіслано запит з проханням надати інформацію про факти перетину Державного кордону України громадянина України ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1).

10.07.2015 року до відділу ПВР надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордслужби України від 24.06.2015 року за № 1765/6, з якої вбачається факт регулярного перетину боржником державного кордону України. За твердженням державного виконавця факт ухилення боржника від виконання судових рішень беззаперечний.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду громадянина України за кордон ОСОБА_4

У судовому засіданні представник органу державної виконавчої служби підтримав подання.

Боржник та стягувач у судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про розгляд подання. Зокрема, судову повістку про виклик до суду ОСОБА_4 отримано 20.10.2016 року, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 204). Отримання судової повістки 24.10.2016 року уповноваженим представником ПАТ «Промінвестбанк», одним із стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 190).

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями п. 18 ч. 3 ст. 11 вищенаведеного закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вказане право державного виконавця також регламентовано у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

За приписами п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Також, за п. 4 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ОСОБА_4 або його уповноважений представник особисто брали участь у розгляді справ №5008/247/2012, № 907/898/13, 301/260/13-ц.

Зокрема, рішення від 15.06.2012 у справі №5008/247/2012 за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна», с. Насташине Галицького району Івано-Франківської області до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, с. Заріччя Іршавського району про стягнення 74 889,09 грн. вартості недоставленого вантажу та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, с. Заріччя Іршавського району до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна», с. Насташине Галицького району Івано-Франківської області про стягнення 3250 євро боргу за виконане перевезення, що на день подання позову в гривневому еквіваленті становить 34 060 грн., 14 000 євро штрафних санкцій за простій автомобіля, що на день подання позову в гривневому еквіваленті становить 146 802,60 грн., а також 1429,15 грн. додаткових витрат, прийнято господарським судом Закарпатської області за участю представників сторін: від позивача (за первісним позовом) ОСОБА_5, представник по довіреності № 1 від 02.04.2012; від відповідача (за первісним позовом) ОСОБА_4, підприємця; ОСОБА_6, представника по довіреності від 29.08.2011.

Відтак, про рішення суду про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вулкаскот-Україна» 74889,09 грн. вартості втраченого товару, що еквівалентно 4910,40 Євро, а також 1609,50 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору боржнику достеменно відомо боржнику, як і про обовязок виконати вказане рішення суду.

Також, рішенням господарського суду Закарпатської області від 27.11.2013 року у справі за № 907/898/13, яке прийнято у присутності представника позивача ОСОБА_7 за довіреністю №09-32/91 від 25.01.2013 р., а також представника відповідача за довіреністю б/н від 14.08.2013р. ОСОБА_8, позов публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», задоволено частково: до стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» присуджено суму 103625,01 євро (1105249,75 грн. за офіційним курсом євро станом на 20.08.2013 року, в т.ч. 52000,00 євро боргу по кредиту та 51625,01 євро боргу по відсотках за користування кредитом) та 22105,09 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору; а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Отже, у відповідача в силу приписів Конституції України, Господарського процесуального кодексу України щодо принципу обовязковості виконання судових рішень виник обовязок сплатити присуджені до стягнення за рішенням суду кошти.

Крім того, рішення від 22 травня 2013 року у справі № 301/260/13-ц прийняте Іршавським районним судом Закарпатської області з участю представника позивача ОСОБА_9, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_6, за результатами розгляду якої задоволено позовну заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10006/048 філії Закарпатське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, де третя особа: ОСОБА_10 про звернення стягнення на заставне майно,

До стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10006/048 філії Закарпатське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» присуджено 2823 грн. 30 коп. судового збору.

В матеріалах даної судової справи також наявний акт державного виконавця від 17.04.2015 року, власноручно підписаний боржником ОСОБА_4, складений в присутності представника ПАТ «Ощадбанк» про те, що боржник відмовився надати для опису й арешту в добровільному порядку рухоме майно по місцю проживання.

Також, боржник в межах розгляду даного подання подав заяву від 22 липня 2016 року (а.с. 66), в якій просив відкласти розгляд справи з метою «…виготовлення документів, які підтверджують проплати згідно стягнень…», однак жодних доказів виконання боржником грошових зобовязань до даного судового засідання не подано.

Отже, підтвердження факту невиконання боржником зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями у вищенаведених справах, є достатньою підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. ст. 19, 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. ст. 208-210, 293, 294, 296, 377-1 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично мешкає за адресою: 90100, м. Іршава, вул. Шкілька, 1/26, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт серії ВО №081828, виданий Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області без вилучення паспортного документа до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні №45761641.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подання апеляційної скарги, передбачених ст. 294 ЦПК.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11