АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2959/16 Головуючий 1 інст. Скородєлова В.В.
Справа № 628/124/16-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

у с т а н о в и л а:

В січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-банк» (далі ПАТ «АБ «Експрес-банк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На обґрунтування позивач вказав, що 01 червня 2007 року укладено Кредитний договір № 15640/07/к, відповідно до умов якого ПАТ «АБ «Експрес-банк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 25 000 грн. 00 коп. зі сплатою 25% річних строком на 36 місяців.

З метою забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором № 15640/07/к 29 березня 2012 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки № 15640/07/пр-1.

Однак умови Кредитного договору № 15640/07/к виконані не були, у звязку з чим станом на 02 грудня 2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 7 760 грн. 00 коп., із яких кредитна заборгованість 1 864 грн. 80 коп.; заборгованість по процентам 410 грн. 70 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту згідно пункту 6.3. 944 грн. 84 коп.; пеня за прострочення сплати процентів згідно пункту 6.2. 97 грн. 55 коп.; інфляційні нарахування 1 742 грн. 11 коп.; штраф 10% згідно пункту 6.4. 2 500 грн. 00 коп.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених вимог щодо розміру судового збору, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «АБ «Експрес-банк» дану суму заборгованості та судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Відповідачі позов визнали частково в частині розміру суми основного боргу.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року позов задоволено.

З ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «АБ «Експрес-банк» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 15640/07/к від 01 червня 2007 року в загальному розмірі 7 760 грн. 00 коп., а 1 378 грн. 00 коп. судового збору - в частковому порядку по 689 грн. 00 коп. з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення або неправильне застосування норм матеріального, процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені за прострочення сплати кредиту згідно пункту 6.3. в розмірі 944 грн. 84 коп., пені за прострочення сплати процентів згідно пункту 6.2. в розмірі 97 грн. 55 коп., інфляційних нарахувань в розмірі 1 742 грн. 11 коп., штрафу 10% згідно пункту 6.4. в розмірі 2 500 грн. 00 коп., ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не враховано правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, за відсутності підстав щодо порушення умов пунктів 5.2.4 Кредитного договору № 15640/07/к від 01 червня 2007 року; в мотивувальній частині відсутній розрахунок в частині інфляційних нарахувань; до спірних правовідносин не застосована частина 3 статті 551 ЦК України; до вимог щодо стягнення пені за прострочення сплати кредиту згідно пункту 6.3. в розмірі 944 грн. 84 коп., пені за прострочення сплати процентів згідно пункту 6.2. в розмірі 97 грн. 55 коп. не застосовано строків позовної давності; порука є припиненою, оскільки вимоги до ОСОБА_2 предявлено з пропуском шестимісячного строку.

Позивач, відповідач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що зобовязання за Кредитним договором № 15640/07/к не виконано, тому сума в загальному розмірі 7 760 грн. 00 коп. підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 в солідарному порядку. Однак повністю погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що 01 червня 2007 року укладено Кредитний договір № 15640/07/к, відповідно до умов якого ПАТ «АБ «Експрес-банк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 25 000 грн. 00 коп. зі сплатою 25% річних строком на 36 місяців.

З метою забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором № 15640/07/к 29 березня 2012 року з ОСОБА_3 укладено договір поруки № 15640/07/пр-1.

Однак умови Кредитного договору № 15640/07/к від 01 червня 2007 року виконані не були, у звязку з чим станом на 02 грудня 2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 7 760 грн. 00 коп., із яких кредитна заборгованість 1 864 грн. 80 коп.; заборгованість по процентам 410 грн. 70 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту згідно пункту 6.3. 944 грн. 84 коп.; пеня за прострочення сплати процентів згідно пункту 6.2. 97 грн. 55 коп.; інфляційні нарахування 1 742 грн. 11 коп.; штраф 10% згідно пункту 6.4. 2 500 грн. 00 коп. (а. с. 4, 8-9, 18, 20).

24 вересня 2013 року та 26 листопада 2013 року ПАТ «АБ «Експрес-банк» надіслав відповідачам вимогу щодо термінового погашення існуючої заборгованості, на яку вони не відреагували.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями частин 1 та 4 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею основного зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України стоком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 251 та частина 2 статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.1.) про його дію до повного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором та поручителем своїх зобовязань по цьому договору не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині 1 статті 251 та частині 1 статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини 4 статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений по 01 червня 2014 року (пункт 7.1.).

Заборгованість в загальному розмірі 7 760 грн. 00 коп. утворилась станом на 02 грудня 2015 року. Позов до поручителя предявлено 13 січня 2016 року.

Отже, за правилами частини 4 статті 559 ЦК України кредитор зобовязаний був предявити позов до поручителя протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання, оскільки передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати, а саме з 01 червня 2014 року.

Оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя, позовні вимоги щодо ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Доказів того, що умови Кредитного договору № 15640/07/к від 01 червня 2007 року були виконані ОСОБА_1 в повному обсязі, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення кредитної заборгованості.

Однак з висновком суду першої інстанції про визначення розміру заборгованості погодитись не можна.

Згідно розрахунку, наданому в суді апеляційної інстанції, станом на 02 червня 2016 року до сплати підлягає сума в розмірі 5 112 грн. 32 коп., із яких: пеня за прострочення сплати кредиту згідно пункту 6.3. 823 грн. 91 коп.; пеня за прострочення сплати процентів згідно пункту 6.2. 57 грн. 95 коп.; інфляційні нарахування 1 730 грн. 46 коп.; штраф 10% згідно пункту 6.4. 2 500 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, сума заборгованості за Кредитним договором № 15640/07/к від 01 червня 2007 року в розмірі 5 112 грн. 32 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Експрес-банк».

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, не можуть бути прийняті до уваги.

За висновком Верховного Суду України, який міститься в цій постанові, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Пеня і штраф нараховані на підставі різних пунктів Кредитного договору № 15640/07/к від 01 червня 2007 року.

Посилання на відсутність підстав щодо порушення умов пунктів 5.2.4 Кредитного договору № 15640/07/к від 01 червня 2007 року не є обґрунтованими. В цьому пункті сторони погодили, що позичальник зобовязується повідомляти кредитодавця в письмовій формі з наданням оригіналів або належним чином засвідчених копій відповідних підтверджуючих документів в строк не пізніше пяти календарних днів з моменту настання відносно себе будь-якої з нижчезазначених подій: зміна прізвища або імені, адреси реєстрації та/або проживання, номерів контактних телефонів, місця роботи; відкриття поточних, депозитних та кредитних рахунків в установах інших банків; порушення кримінальної справи; виникнення будь-якої події, що будь-яким чином може негативно вплинути на виконання ним договору або на фінансовий стан.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона усно повідомляла банк про можливість не нарахування відсотків на період вагітності.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Положення частини третьої положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, яка відповідно до вимог частини 1 статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

ПАТ «АБ «Експрес-банк» нарахував пеню та штраф в загальному розмірі 3 381 грн. 86 коп. Заборгованість же по сплаті кредиту становила суму в розмірі 25 000 грн. 00 коп., процентів за його користування в розмірі 11 901 грн. 37 коп.

Отже, розмір пені не перевищує розміру боргового зобовязання.

Доводи щодо строків позовної давності не ґрунтуються на законі. Із розрахунку вбачається, що пеня за Кредитним договором № 15640/07/к від 01 червня 2007 року нарахована за період з 12 квітня 2015 року по 18 березня 2016 року згідно пункту 6.3.; за період з 12 квітня 2015 року по 24 листопада 2015 року згідно пункту 6.2. З позовом ПАТ «АБ «Експрес-Банк» звернулося 13 січня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності щодо нарахування пені.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

За правилами частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки сплата позивачем судового збору підтверджується документально, однак позов підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Експрес-банк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 14 березня 2016 року змінити.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-банк» заборгованість за Кредитним договором № 15640/07/к від 01 червня 2007 року в розмірі 5 112 грн. 32 коп. (пять тисяч сто дванадцять грн. 32 коп.) та 606 грн. 32 коп. (шістьсот шість грн. 32 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_4