21.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/5452/16-ц
Справа № 205/5452/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федченко В.М.; за участі секретаря Джурко Ю.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, третя особа: ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, третя особа: ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В позові посилаючись на те, що 22 грудня 1956 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5.

В період шлюбу вони з чоловіком придбали незавершене будівництвом домоволодіння, готовністю 90% за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32, згідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Другою міською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-7620. Проте вказаний договір не був ним зареєстрований у Дніпропетровському інвентарбюро, як того вимагало чинне на той час законодавство та умови договору.

Упродовж з 1960 року по 1970 рік вони разом з чоловіком проводили будівельні роботи у придбаному домоволодінні на відведеній земельній ділянці площею 761 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32 згідно рішення виконкому ОСОБА_4 районної ради депутатів трудящих за № 160 від 19.04.1957 року.

По закінченню будівництва їх родина постійно проживала у зазначеному домоволодінні, що підтверджується довідкою з квартального комітету, домовою книгою. 17.05.1991 року її чоловікові ОСОБА_5 був наданий Акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння.

Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих №224/17 від 17.05.1991 року затверджено Акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, що належить ОСОБА_5 та і розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32 та складається з житлового будинку літ.А-1, житловою площею 27,0 кв.м., загальною 62,5 кв.м., літньої кухні літ. Б. сараїв літ. В,Г,Д,Е, вбиральні літ. Ж, душу літ.З, колодязя літ.К.

Згідно до технічного паспорту Дніпропетровського МБТІ, складеному 19.02.1991 року, зазначене домоволодіння, що розташовано на земельній ділянці, площею 935кв.м. складається з житлового будинку, ліг.А-1, житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 62,5 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Г, Д, Е, вбиральні літ. Ж, душу літ. З, колодязя літ.К. споруд № 1-10, ОСОБА_6 обставини підтверджуються технічним паспортом МБТІ.

21 липня 2012 року її чоловік ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з зазначеного вище домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті її чоловіка являється вона та їх дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У зазначений законом строк дочки не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Вона звернулася у ОСОБА_4 державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка не змогла по причині того, що право власності на зазначене спадкове домоволодіння не зареєстровано в КП ДМБТІ. Тому нотаріусом була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.04.2016 року за №2 1376/02-31, де зазначено, що згідно до вимог п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності його майна спадкодавцеві.

Виходячи в викладеного, позивачка просила встановити факт належності ОСОБА_5, померлого 17 травня 1991 року, домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32 на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №224/17 від 17.05.1991 року. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 17 травня 1991 року, на домовлодіння №3 по пров. Кривий в м. Дніпропетровську, який скаладється з житлового будинку, ліг.А-1, житловою площею 27,0 кв.м., загальною 62,5 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Г, Д, Е, вбиральні літ. Ж, душу літ. З, колодязя літ.К. споруд № 1-10, І.

Позивачка в судове засідання не зявилася, письмово просила справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, письмово просила, справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, письмово просила, справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце розглялу справи повідомлявся належним чином, письмових заяв від нього не надходило.

Третя особа - ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала листа про розгляд справи у їх відсутність.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши поясненя сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1956 року (а.с.17).

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21,22).

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, 14 березня 1987 року та змінила своє прізвище на «Кравець» (а.с.16).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 24 червня 1978 року та змінила своє прізвище на «Бабченко» (а.с.19).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12, 08 червня 1992 року розірвано (а.с.20).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14, 17 серпня 2007 року та змінила своє прізвище на «Паніна» (а.с.18).

Згідно договору купівлі-продажу, від 18 жовтня 1960 року, посвідченого нотаріусом Другої міською державною нотаріальної контори, за реєстровим № 2-7620 ОСОБА_15 ОСОБА_5, за якого за дорученням діяла ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_16, за якого по дорученню діяв ОСОБА_17, домоволодіння готовністю 90% по пров. Кривий 32 в м. Дніпропетровську (а.с.15).

Проте вказаний договір не був ним зареєстрований у Дніпропетровському інвентарбюро, як того вимагало чинне на той час законодавство та умови договору.Упродовж з 1960 року по 1970 рік вони разом проводили будівельні роботи у придбаному домоволодінні на відведеній земельній ділянці площею 761 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32 згідно рішенню виконкому ОСОБА_4 районної ради депутатів трудящих за № 160 від 19.04.1957року (а.с.11).

По закінченню будівництва вони родиною постійно проживали у домоволодінні за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32, що підтверджується довідкою з квартального комітету, домовою книгою (а.с.5,24-25).

17.05.1991 року було складено акт 224/17 головою комісії зав. Комунхозом ОСОБА_18 про прийняття в експлуатацію будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий.32 (а.с.13-14).

Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих №224/17 від 17.05.1991 року затверджено Акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, що належить ОСОБА_5 та і розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий.32 та складається з житлового будинку літ.А-1, житловою площею 27,0 кв.м., загальною 62,5 кв.м., літньої кухні літ. Б. сараїв літ. В,Г,Д,Е, вбиральні літ. Ж, душу літ.З, колодязя літ.К (а.с.12).

Згідно до технічного паспорту Дніпропетровського МБТІ, складеному 19.02.1991 року, зазначене домоволодіння, що розташовано на земельній ділянці, площею 935кв.м. складається з житлового будинку, ліг.А-1, житловою площею 27.0 кв.м., загальною 62.5 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Г, Д, Е, вбиральні літ. Ж, душу літ. З, колодязя літ.К. споруд № 1-10, І (а.с.6-10).

У відповідності до п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цього Закону, визнається дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У звязку з викладеним підлягає задоволенню вимога позивачки про встановлення факту належності спірного домоволодіння її чоловіку ОСОБА_5

В судовому засіданні встановлено що, 21 липня 2012 року помер ОСОБА_5 (а.с.23). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з зазначеного вище домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті її чоловіка являється вона та їх дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 являється позивачка та їх діти, відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивачка ОСОБА_1 на день смерті чоловіка ОСОБА_5 проживала разом з ним за адерсою м. Дніпропетровськ, пров. Кривий, 32 та була в ньому зареєстрована, що підтверджується довідкою з квартального комітету, домовою книгою (а.с.5,24-25). Вона також звернулася у ОСОБА_4 державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.04.2016 року за №2 1376/02-31, де зазначено, що згідно до вимог п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності його майна спадкодавцеві (а.с.26).

У зазначений законом строк відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч. 5 ч. 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачка, як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги по закону, оскільки її чоловік заповіту не склав, та прийняла спадщину, так як постійно проживала із спадкоємцем на час його смерті та звернулася вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, аналізуючи здобуті по справі докази, зважаючи на те, що позивач надав достатньо доказів того, що житловий будинок з господарськими будівлями належав її померлому чоловіку та є спадщиною, що відкрилася після його смерті, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 213-215, 256 ЦПК України, ст.ст. 328, 331, 376, 392, 1221, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, третя особа: ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_5 домоволодіння за адерсою: м. Дніпропетровськ пров. Кривий, 32 на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №224/17 від 17.05.1991 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіки, ОСОБА_5, що помер 21.07.2012 року, на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Кривий 32, що складається з житлового будинку, Літ.А-1, житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 62,5 кв.м., літньою кухні літ.Б, сараїв літ. В,Г,Д,Е вбиральні літ. Ж, душу літ.З, колодязя літ. К. споруд №1-10,І.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Федченко В.М.