Провадження № 2-5596/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив визнати недійсним договір позики від 13.01.2014 р., укладений між позивачем та відповідачем.

Ухвалою суду від 02.09.2016 р. позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних судом недоліків. Крім того, позивачу було роз'яснено, що в разі невиконання вимог суду, позовну заяву буде визнано неподаною і повернуто позивачу.

Відповідно до ухвали суду від 02.09.2016 р., позовна заява за формою та змістом не в повному обсязі відповідала загальним вимогам статті 119 ЦПК України, оскільки позивачем не було сплачено судовий збір.

Так, позивач ОСОБА_1 в позові посилається на те, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати правочин недійсним, а саме договір позики, який укладений 13.01.2014 р. між двома фізичними особами, надавач позики не є суб'єктом господарювання.

Позивачем не доведено, що на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами і доповненнями, судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

Тому, позивачу ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

Також позивачем ОСОБА_1 звертаюсь до відповідача з позовом про визнання правочину недійсним, не було чітко викладено зміст позовних вимог, не зазначено докази, що обгрунтовують заявлені вимоги, не доведено, які права його порушені під час укладання договору позики та не зазначено підставу визнання договору позики недійсною.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 02.09.2016 р. була направлена позивачу 02.09.2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 02.09.2016 р. була отримана позивачем 15.09.2016 р., що підтверджується зворотнім повідомленням, яке міститься в матеріалах справи.

Станом на 19.10.2016 р. вимоги ухвали суду від 02.09.2016 р. позивачем не виконанні.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119, 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивач в зазначений строк не виконав вимог, визначених статтями 119, 120 ЦПК України, позовну заяву про визнання правочину недійсним, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись статтями 119, 120, 121, 293, 294 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним - визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.І. Кушнір