Справа № 645/3638/16-ц
Провадження № 2/645/2177/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила встановити факт її постійного проживання разом з чоловіком - ОСОБА_3, померлим 22 лютого 2015 року, на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/3 частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з 1955 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, від подружнього життя з яким народилася донька ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу «Баркова»). У 1979 році подружжя отримало квартиру за вищевказаною адресою, яку в 1997 році приватизувало. На теперішній час спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності їй, померлому чоловіку та онуку ОСОБА_5 У 2004 році їхній онук придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2, де зареєстрував ОСОБА_3 У 2009 році онук придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_3, в якій зареєстрував її. Проте, ні вона, ні її чоловік за зареєстрованим місцем проживання не мешкали та продовжували проживати у спірній квартирі.

22 лютого 2015 року ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_4. Спадкоємцями першої черги за законом є вона з донькою відповідачем у справі, які у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, оскільки позивач вважала, що прийняла спадщину як така, що постійно проживала з чоловіком на час його смерті. На теперішній час позивач вирішила оформити спадкові права після смерті чоловіка, однак, оскільки вона з померлим були зареєстровані за різними адресами, встановити факт її спільного проживання з чоловіком на час його смерті та визнати за нею право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

В судове засідання позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась, проте присутній її представник ОСОБА_6Л, яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила про обставини, викладені вище. Також, представник позивача зазначала, що подружжя ОСОБА_3 ніколи не розлучалося, з 1979 року проживало у приватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1, медичну допомогу та пенсію отримувало саме за цією адресою, а тому є всі підстави для встановлення факту їхнього спільного проживання та визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Крім того, представник позивача пояснила, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 або претендували на її прийняття, відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що частка квартири після її батька переходить у спадок до матері. Також, відповідач зазначала, що не бажає приймати спадщину та просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Представник третьої особи Харківської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 серпня 1955 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (після державної реєстрації шлюбу «Сухомлин») у ОСОБА_8 районному у м. Харкові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстрували шлюб, актовий запис № 887 (ОСОБА_8 районного у м. Харкові відділу Державної реєстрації актів цивільного стану від 20 грудня 2016 року № 2298/15.7-04-04, відмітка про реєстрацію шлюбу у паспорті позивача).

З 1979 року подружжя ОСОБА_3 зареєстровано у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з 1992 року за вказаною адресою також зареєстровано їхнього онука ОСОБА_5

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 2136, наданої 19 липня 2016 року дільницею № 52 КП «Жилкомсервіс», 11 серпня 2004 року ОСОБА_3 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; 29 липня 2009 року ОСОБА_1 знято з реєстрації за вищевказаною адресою.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1997 року № 8-97-110-621-Р, а також підтверджується листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 986/3 від 22 листопада 2016 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1, приватизована та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Згідно ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на те, що сторонами не надано відомостей про зміну рівності часток у спільній сумісній власності на спірну квартиру, судом встановлено, що належна ОСОБА_3 частка складає 1/3.

22 лютого 2015 року ОСОБА_3 помер, про що 23 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 3018 (Свідоцтво про смерть ОСОБА_9 І-ВЛ № 484937).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частки спірної квартири.

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є сторони по справі дружина померлого ОСОБА_1 та його дочка - відповідач по справі ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «Сухомлин»).

Згідно листа Завідувача Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 № 3555/01-16 від 25 жовтня 2016 року, після ОСОБА_3, померлого 22 лютого 2015 року, згідно спадкового реєстру та алфавітних книг обліку спадкових справ, книг обліку і реєстрації спадкових справ за період з 22 лютого 2015 року по теперішній час спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за законом, за заповітом або свідоцтва про право власності не видавалися.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 листопада 2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3, оскільки спадкодавець на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадкоємцем не надано доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 з 2004 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, (колишня АДРЕСА_5), ОСОБА_1 з 2009 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, але подружжя постійно проживало разом у спірній квартирі, ніколи з неї не виселялося, за місцем реєстрації або окремо один від одного не проживало.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами.

Згідно повідомлення УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова від 19 вересня 2016 року № 9261/3402, ОСОБА_1 перебуває на обліку пенсійного фонду з 16 травня 1986 року, зареєстрована та отримує пенсію за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 перебував на обліку пенсійного фонду з 16 листопада 1979 року по день смерті 22 лютого 2015 року, був зареєстрований та отримував пенсію за вищевказаною адресою.

Відповідно до повідомлення КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 3» від 15 серпня 2016 року № 686, ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, але прописана за адресою: АДРЕСА_3, знаходиться під наглядом лікарів поліклініки з приводу кола захворювань, відвідується та оглядається лікарями вдома.

Згідно повідомлення цього ж закладу охорони здоровя від 13 жовтня 2016 року № 855, ОСОБА_3, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, але прописаний був за адресою: АДРЕСА_2, знаходився під наглядом лікарів поліклініки з 04 вересня 2008 року як нетранспортабельний з приводу кола захворювань, оглядався вдома дільничим лікарем терапевтом.

Крім письмових доказів, факт постійного проживання позивача разом з померлим чоловіком за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується поясненнями свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_11, допитана в якості свідка, пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_12 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Будинок № 250-В по проспекту Московському в м. Харкові заселявся одночасно, квартири подружжя ОСОБА_12 та вона отримали у 1979 році. ОСОБА_11 особисто знає позивача та її померлого чоловіка, бувала у них вдома та їй відомо, що подружжя ніколи не розлучалося, вони постійно проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_5, позивач доглядала свого паралізованого чоловіка до його смерті. На теперішній час позивач продовжує проживати у спірній квартирі, дуже погано пересувається, нікуди не виходить.

ОСОБА_13, допитана в якості свідка, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, також пояснила, що з 1979 року по день смерті ОСОБА_3 подружжя ОСОБА_3 проживало разом за адресою: АДРЕСА_1. Позивач до самої смерті доглядала свого чоловіка, після його смерті залишається проживати у спірній квартирі. Місце проживання подружжя з 1979 року ніколи не змінювало, лікарі відвідували їх саме за цією адресою.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на час смерті чоловіка 22 лютого 2015 року постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний факт має бути встановлений для реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті чоловіка.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з встановлених обставин, суд вважає ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_3, оскільки постійно проживала разом з ним на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї.

Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 50, 60, 61, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, разом з чоловіком - ОСОБА_3, померлим 22 лютого 2015 року, на час його смерті за адресою: АДРЕСА_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_7 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3, померлого 22 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -