Справа № 195/1431/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

22.12.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 жовтня 2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_3, яка померла 14 лютого 2014 року.

Приватний нотаріус Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, листом за № 197/01-16 від 18.10.2016 року, відмовив йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як ним, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини.

Приватний нотаріус запропонував звернутися до суду для вирішення цього питання.

Дана обставина підтверджується наявним у нього зазначеним листом.

Крім того, позивач зазначає, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутній правовстановлюючій документ, а саме у нього відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку належну ОСОБА_3.

На звернення адвоката ОСОБА_5, який представляє його інтереси, Відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області повідомив: листом від 24.10.2016 року за вих. № 34-421-99.5-2627/2-16, що у власності гр. ОСОБА_3 на території ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області знаходиться земельна ділянка (пай) площею 7,030 га, право власності на яку підтверджується Державним актом на земельну ділянку серії ІV-ДП № 047090.

Позивач зазначає, що про смерть ОСОБА_3 йому стало відомо тільки на початку жовтня 2016 року від ОСОБА_6, працюючої завідувачем відділу кадрів ТОВ «Славутич», якій невідома особа надала копію зазначених свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та заповіт. Позивач вважає, що свідоцтво про смерть і заповіт було надано саме ОСОБА_7 як представнику ТОВ «Славутич» родичами померлого, так як земельна ділянка зазначена в заповіті знаходиться в оренді ТОВ «Славутич».

Позивач вважає обставину того, що про смерть ОСОБА_3 та про наявність заповіту йому стало відомо тільки на початку жовтня 2016 року поважною обєктивною причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини, незалежною від його волі.

Виходячи з того, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, законом визначено право реалізації права на спадкування шляхом надання судом спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач також вважає за необхідне визнати за ним в судовому порядку його право на додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що підтвердить його право на здійснення права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 шляхом визнання за ним права власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, при цьому зазначено, що проти даного позову не заперечує.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Зі свідоцтва про смерть серії І-КИ № 560476, виданого 14.02.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 дійсно померла 14.02.2014 року /актовий запис № 107/.

Зі змісту заповіту посвідченого приватним нотаріусом 14 грудня 2009 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2316, вбачається, що ОСОБА_3 заповідала позивачу наступне майно: «земельну ділянку яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області розміром 7,030 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідаю ОСОБА_1».

18 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 позивачу було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_3, так як ним, відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, пропущений встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується письмовим розясненням нотаріуса від 18.10.2016 р. № 197/01-16.

Крім того, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутній правовстановлюючій документ, а саме у нього відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку належну ОСОБА_3.

Відповідно до вимог глави 10 пункту 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5: «…видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві…».

Позивачу також було відмовлено у видачі нового Державного акта на зазначену земельну ділянку у звязку з припиненням з 01.01.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та втрати чинності нормативно-правового акту який регламентував їх діяльність по видачі Державних актів на землю, а також надано належним чином завірену ксерокопію зазначеного Державного акта на земельну ділянку.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у позивача вищезазначеними листом Держгеокадастру у Томаківському районі та копією Державного акта на земельну ділянку серії ІV-ДП № 047090, який додано до матеріалів справи ( лист від 24.10.2016 року за вих. № 34-421-99.5-2627/2-16).

Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_3 являлася власником зазначеної земельної ділянки, а після її смерті позивач має право на отримання спадщини за заповітом навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал правовстановлюючого Державного акта на зазначену земельну ділянку і місцезнаходження його йому не відоме.

В пункті 2 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 01.03.2013 року зазначено: «… згідно розяснення, які містяться у абз. 3 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Як вбачається з позовної заяви, про смерть ОСОБА_3 та про наявність заповіту позивачу стало відомо тільки на початку жовтня 2016 року, тобто пропущено строк незалежною від його волі.

Виходячи з того, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, законом визначено право реалізації права на спадкування шляхом надання судом спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість земельної ділянки станом на 09.11.2016 року складає 54 000,00 гривень.

З повідомлення приватного нотаріуса Томаківської районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 14.12.2016 р. за вих. № 891/01-16, наданого згідно витягу зі Спадкового реєстру № 46178346 від 15.12.2016 р., вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на земельні ділянки за позивачем не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належали земельні ділянки, до позивача у справі, як спадкоємця за законом, переходить право на отримання у спадщину вказаного спадкового майна.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача, із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268 , 1270, 1272, 1296 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітомзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, яка померла 14 лютого 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку (пай), площею 7,030 га відповідно до Державного акта на земельну ділянку серії ІV-ДП № 047090, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області і належала ОСОБА_3, яка померла 14 лютого 2014 року.

Сплачений по справі судовий збір в сумі 1102,40 грн. залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2 сільську раду Томаківського району Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_8