У х в а л а

Іменем України

"01" вересня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2, на дії державного виконавця та начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржника ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнать неправомірними дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Самойлової К.Г. та дії начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дилбаряна А.А.

Дослідивши дану заяву та додані до неї матеріали, встановлено, що заява не відповідає вимогам ст. 119, 383 ЦПК України.

Як зазначено у статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, мають розглядатись в порядку ст.383 Цивільного процесуального кодексу України.

В п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

В роз'ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у заяві повинні не лише міститися вимоги, а й бути викладені обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Разом з тим, в прохальній частині скарги заявником не зазначено які саме дії державного виконавця та начальника ВДВС вона суд визнати неправомірними.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

За змістом ст. 26 Цивільного процесуального кодексу України сторона виконавчого провадження, яка звернулась до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби розглядаються судами згідно ст.383 Цивільного процесуального кодексу України за участю, як заінтересованих осіб, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 ЦПК).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина третя статті 385 ЦПК).

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без руху, оскільки подана до суду скарга на дії державного виконавця за формою та змістом не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, з урахуванням положень п. 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не в повній мірі визначено суб'єктний склад сторін виконавчого провадження, з урахуванням положень ст.26 Цивільного процесуального кодексу України; не конкретизовані вимоги поданої скарги, тобто які саме дії допущено державним виконавцем та начальником ВДВС в межах процедури виконавчого провадження, що є предметом даної скарги.

Крім того, заявник, як сторона виконавчого провадження, має право звернутись до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, однак така скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, як це передбачено у статті 385 ЦПК, тому при зверненні до суду з порушенням визначених законодавством строків необхідно не лише подати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з даною заявою до суду, а й докази, які мають підтвердити поважні причини пропущення заявником строку для подання скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 Цивільного процесуального кодексу України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, скарга підлягає залишенню без руху, заявнику необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків скарги надати в письмовому вигляді скаргу, при складанні якої врахувати вказані вище недоліки щодо форми та змісту скарги та викласти її у спосіб, що забезпечить поновлення прав скаржника та у спосіб передбачений законом, а також долучити документи на підтвердження поважності причин пропуску десятиденного строку, визначеного законом для звернення зі скаргами на дії державного виконавця, а також клопотання про поновлення пропущеного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2, на дії державного виконавця та начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області - залишити без руху та запропонувати позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: