Дата документу 20.12.2016
Справа № 320/7436/16-ц
Провадження № 2/320/4337/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Дараган Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» про усунення порушень прав споживача та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» про усунення порушень прав споживача та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору було відмовлено, а вказаний позов було залишено без руху.

На виконання зазначеної вище ухвали суду 19 грудня 2016 року позивачем було надано заяву, в якій позивач просить звільнити її від сплати судового збору при подачі позову, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», на те, що вона є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1654 гривні, проживає одна, близьких родичів не має, сплачує два кредити та має хронічні захворювання. Зазначає, що вказані обставини є підставою для звільнення її від сплати судового збору, а докази щодо її хвороб і наявності кредитів носять особистий характер і позивач надасть їх суду для огляду під звукозапис.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивачем судовий збір не сплачений.

При цьому, в заяві позивач зазначає, що вона має бути звільнена від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» в редакції, що набрала чинності 01 вересня 2015 року, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладена у новій редакції, де чітко визначено пільги щодо сплати судового збору. Позивач, як споживач, не відноситься до певної категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору. При цьому, положення ч. 3 ст. 2 ЦПК України визначають, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Також, у разі наявності розбіжностей між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тому, оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, є Закон України «Про судовий збір», то саме цей нормативно-правовий акт підлягає застосуванню.

Також, звертаючись до суду, позивач не навела обґрунтованих та переконливих доводів, так само як не надала й достатніх доказів на підтвердження свого теперішнього матеріального становища, окрім як довідки про те, що вона є пенсіонером і щомісячно отримує пенсію в розмірі 1654 гривні 71 копійок, та неплатоспроможності (довідки про склад сім'ї, документів про відсутність нерухомого майна, транспортних засобів, документів, які б підтверджували необхідність постійного медичного лікування, що тягне за собою значні матеріальні витри, тощо), що унеможливлює виконання обов'язку сплати судового збору. При цьому суд враховує, що зазначені докази мають бути надані позивачем саме при зверненні до суду із відповідним клопотанням, до його вирішення судом по суті, а не після. Натомість, непідтверджені жодними доказами посилання позивача на ті обставини, що вона проживає одна, близьких родичів не має, сплачує два кредити та має хронічні захворювання, самі по собі не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви про відстрочення сплати судового збору при подачі позову, а за таких обставин в задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити.

При цьому суд також звертає увагу й на ті обставини, що позивач звертається до суду виключно із заявами про звільнення її від сплати судового збору, однак у разі належного підтвердження дійсного скрутного матеріального становища позивача, вона не позбавлена права, наприклад, сплативши судовий збір в мінімальному розмірі, звернутися до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Крім того, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, вбачається, що позов було подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, судовий збір не оплачений.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем заявлено вимоги немайнового та майнового характеру, а саме: такі вимоги немайнового характеру визнати відповідача таким, що грубо порушує права споживача; зобов'язати відповідача усунути порушення прав споживача та спонукати відповідача представити позивачу на узгодження два примірники договору на надання послуг; зобов'язати відповідача усунути порушення прав споживача та спонукати відповідача включати до рахунків на оплату тільки тих послуг, що надаються; зобов'язати відповідача усунути порушення прав споживача та спонукати відповідача виключити із рахунків на оплату послуг брехливу інформацію про заборгованість; зобов'язати відповідача усунути порушення прав споживача та спонукати відповідача провести відповідний перерахунок щодо зайво стягнутих сум субсидій у відповідності до розрахунку позивача; і таку вимогу майнового характеру зобов'язати відповідача усунути порушення прав споживача та спонукати відповідача виплатити позивачу компенсацію моральної шкоди в розмірі 200000 гривень 00 копійок. Також в позовній заяві позивачем заявлено про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача на суму 200000 гривень 00 копійок. Разом з цим, відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що набрала чинності 01 вересня 2015 року, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, а у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Тому, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується з урахуванням загальної суми позову в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на день подання позову до суду складає 551 гривня 20 копійок, та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що на день подання заяви до суду складає 6890 гривень 00 копійок, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на день подання позову до суду складає 2204 гривні 80 копійок. Також, за подання до суду заяви про забезпечення позову фізичною особою судовий збір сплачується 0,2 розміру мінімальної заробітної плати що на день подання заяви до суду складає 275 гривень 60 копійок. Отже, враховуючи заявлені позивачем вимоги вбачається, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру в розмірі 2000 гривень 00 копійок та за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 2756 гривень 00 копійок (із розрахунку 551 гривня 20 копійок за кожну з п'яти вимог немайнового характеру), а також за подання до суду заяви про забезпечення позову в розмірі 275 гривень 60 копійок; а всього сплатити судовий збір 5031 гривень 60 копійок (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: Мелітопольське УДКСУ (м. Мелітополь, Мелітопольський район), 22030001; код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37968956; код банку отримувача (МФО): 813015; рахунок отримувача: 0013; код класифікації доходів бюджету: 22030001; призначення платежу: судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача). Тому вбачається, що судовий збір не оплачений.

Вказані недоліки перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказаний позов без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 82, 119, 121 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» про усунення порушень прав споживача та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: