Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім») грошові кошти в сумі 3 974 грн 53 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди у формі реальних збитків та пеню в розмірі 1 016 грн 39 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 липня 2014 року о 10 год. 15 хв. у дворі будинку на паркувальному майданчику по проспекту Глушкова, 4-5 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, під його (позивача) керуванням.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києві від 15 серпня 2014 року ОСОБА_4 визнано винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Мазда», державний номерний знакНОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АС/4261795. Ліміт відповідальності страховика за даним договором становить 50 тис. грн за шкоду, завдану майну третіх осіб, а франшиза - 1 тис. грн.

30 липня 2014 року з метою оцінки та розрахунку вартості відновлювального ремонту він звернувся до офіційного представника компанії «Тойота» в Україні, а саме: товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДі Автострада» (далі - ТОВ «ВіДі Автострада»).

Згідно з розрахунками ТОВ «ВіДі Автострада» вартість відновлювального ремонту його автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди становила 4 717 грн 68 коп., а на момент подання позовної заяви - 6 789 грн 30 коп.

12 листопада 2014 року відповідач здійснив йому виплату страхового відшкодування, яка лише частково покриває вартість ремонту, а саме: 1 814 грн 77 коп.

11 грудня 2014 року ОСОБА_4 сплатила на його користь 1 тис. грн франшизи.

За таких обставин розмір невідшкодованої ПрАТ «Київський страховий дім» частини реальної вартості відновлювального ремонту його транспортного засобу становить 3 974 грн 53 коп.

Ураховуючи викладені обставини, ОСОБА_3 просив позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 30 липня 2014 року о 10 год. 15 хв. у дворі будинку на паркувальному майданчику по проспекту Глушкова, 4-5 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача.

Винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києві від 15 серпня 2014 року визнана ОСОБА_4

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АС/4261795. Ліміт відповідальності страховика за даним договором становить 50 тис. грн за шкоду, завдану майну третіх осіб. Франшиза за договором - 1 тис. грн.

Страховою компанією був проведений огляд транспортного засобу і відповідно до калькуляції ремонтних робіт вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота» станом на 04 вересня 2014 року склала 2 814 грн 77 коп.

26 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок станції технічного обслуговування, де проводився відновлювальний ремонт транспортного засобу.

17 жовтня 2014 року ПрАТ «Київський страховий дім» було складено страховий акт № 712-967/1 та на підставі наказу від 12 листопада 2014 року страхове відшкодування в розмірі 1 814 грн 77 грн (сума відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи) було перераховано на рахунок ТОВ «ВіДі Автострада» відповідно до заяви позивача.

11 грудня 2014 року на рахунок позивача ОСОБА_4 перерахувала кошти в сумі 1 тис. грн, що становить розмір франшизи за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, застосувавши положення ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходив із відсутності правових підстав для стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача невідшкодованої частини вартості відновлювального ремонту його автомобіля та пені.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивача на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував на гарантійному обслуговуванні ТОВ «ВіДі Автострада», умовою якого є проведення усіх ремонтних робіт в офіційних представництвах компанії «Тойота» в Україні, одним із яких є ТОВ «ВіДі Автострада».

У день дорожньо-транспортної пригоди 31 липня 2015 року позивач звернувся до одного із представництв компанії «Тойота» в Україні, який здійснює спеціалізоване технічне обслуговування автомобілів марки «Тойота», а саме: ТОВ «ВіДі Автострада» та 01 серпня 2014 року надав розрахунок вартості ремонту відповідачу. Згідно із рахунком від 31 липня 2015 року вартість ремонту становила 4 717 грн 68 коп.

Однак, після огляду ПрАТ «Київський страховий дім» пошкодженого транспортного засобу, останнє 04 вересня 2014 року здійснило власну оцінку вартості відновлювального ремонту, яка становила 2 814 грн 77 коп., тобто у два рази менший розмір, ніж установлено ТОВ «ВіДі Автострада».

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначав, що такі дії відповідача суперечать вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент здійснення розрахунку шкоди відповідачем, де передбачено лише два випадки, в яких страховій компанії дозволено здійснювати власний розрахунок вартості відновлювального ремонту. Зокрема, відповідно до абз. 3 п. 33.2 ст. 33 зазначеного Закону у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Згідно з абз. 2 п. 26.2 ст. 36 вказаного Закону, якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Апеляційний суд, погодившись із висновкам суду першої інстанції та залишаючи його рішення без змін, на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на викладене вище уваги не звернув, фактичних обставин справи та наведених норм закону не врахував.

Із матеріалів справи також вбачається, що апеляційний суд, приєднавши до матеріалів справи відповідь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, яка зазначила, що відповідачем допущено порушення законодавства щодо нездійснення виплати страхового відшкодування, ніякої оцінки, при цьому, вказаному листу не надав.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки та також указано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди повинні надати належну оцінку всім доводам сторін у справі, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

На зазначене суд уваги не звернув.

Заслуговують на увагу й доводи скарги з приводу того, що апеляційний суд, роз'яснивши позивачу право на заявлення клопотання про проведення експертизи, яка б визначила вартість ремонтних робіт, не врахував абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно із якою обов'язок проведення експертизи покладається на страховика.

Окрім зазначеного, апеляційний суд, пославшись на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та, вважаючи його преюдиційним за змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не звернув уваги на те, що зазначений вище позов був вирішений на підставі ст. 1194 ЦК України, а даний позов заявлений позивачем на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик