Номер провадження: 22-ц/785/8047/16
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.11.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Кравець Ю.І., розглянувши питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення,

встановив:

03.10.2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідачі, скориставшись його відсутністю, в листопаді 2009 року самовільно, без його дозволу вселилися в належне йому житлове приміщення по АДРЕСА_1. На звернення ОСОБА_3 щодо звільнення належного йому житлового приміщення відповідачі категорично відмовилися, вчиняли сварки, бійки, завдавали тілесних ушкоджень, вивезли його речі, зайняли житлову площу та користуються надвірними господарчими будівлями та спорудами. Відповідач ОСОБА_3 приходиться йому батьком і є власником сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_2. Він вселився разом з внучкою ОСОБА_5 та членами її сім'ї в будинок позивача. Ніяких правових підстав для проживання в житловому приміщенні позивача у відповідачів немає. Вони не зареєстровані в ньому, дозволу на їх вселення та проживання і користування своїм майном позивач не надавав. У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_3 вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, порушених відповідачами.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.09.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні належним йому житловим будинком з надвірними господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з зазначеного житлового будинку.

17.10.2016 року з апеляційного скаргою на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року звернувся ОСОБА_2, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 мотивує тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що відповідач ОСОБА_3 є рідним батьком позивача, а тому відповідно до вимог ст. 156 ЖК України мав право проживати у спірному будинку. Крім того зазначив, що районним судом не було з'ясовано той факт, що житловий будинок по АДРЕСА_2 є частиною будівлі, що розташована по АДРЕСА_2, тобто не належить позивачу, тоді як судом не було витребувано відповідні документи.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вже було зазначено, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні належним йому житловим будинком з надвірними господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вирішено виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з зазначеного житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з позовної заяви (т.1, а.с.2-3), рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року (т.1, а.с.161-163), ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.09.2014 року (т.1, а.с.196-198), ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року (т.1, а.с.221) та інших матеріалів справи, ОСОБА_2 не був стороною провадження, не залучався судом до участі у справі, при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не вирішувалося питання про його права й обов'язки, ним взагалі не зазначено яким чином та які самі його права порушені зазначеним рішенням, тому апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом у відповідності до вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України.

При цьому доводи ОСОБА_2 не приймаються до уваги, оскільки питання про його права й обов'язки при розгляді даного спору не вирішувалися.

Окрім того, вважаю необхідним зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

У зв'язку з чим перегляд чинного рішення суду, постановленого в 2014 році, за апеляційною скаргою особи, яка не є стороною у справі та права якої не порушенні, є порушенням принципу правової визначеності в розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, підставою для надання особі, яка не брала участь у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення, є порушення її прав або охоронюваних інтересів внаслідок вирішення судом спору.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року, викладених у п. 8 постанови №12, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, судді-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не приймала участі у справі та права якої у справі не порушено, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_6 у прийнятті апеляційної скарги.

Роз'яснити ОСОБА_2, що у разі наявності у нього спору щодо зазначеного майна, він не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

На підставі наведеного, керуючись ст. 292, ст. 297 ЦПК України, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року, суддя,

ухвалив:

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Ю.І. Кравець