У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :
головуючого судді Григоренка М.П.,
суддів : Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання Мельник С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 11 січня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 11 січня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 м. Дубно на користь ОСОБА_2 8504 грн. 36 коп. компенсації за продовольче забезпечення, 30 грн. судових витрат, а всього 8534 грн. 36 коп.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 м. Дубно 51 грн. державного мита в прибуток держави.
В поданій на рішення суду апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що при ухваленні рішення суд помилково не застосував закон, який підлягав застосуванню при вирішенні даної категорії справ, а саме Закон України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, який є чинним.
Вказує, що відповідно до Закону України „Про оборону фінансування витрат на утримання Збройних Сил України, в тому числі видатків на грошову компенсацію за невиданий продовольчий пайок, здійснюється виключно за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України в кошторисі Міністерства Оборони України. Законами України „Про державний бюджет України на 2001-2010 роки витрати на придбання продуктів харчування за нормою №7 або компенсації замість них, не були передбачені, тому Міністерству
_______________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/787/1858/2016 Головуючий у 1 інстанції : Ходак С.К. Доповідач : Григоренко М.П.
оборони України з державного бюджету кошти на вказані цілі не виділялись, а відтак були відсутні й фактичні можливості виплати грошової компенсації за відповідний період.
Також зазначає, що спір по даній справі пов`язаний із проходженням позивача військової служби, що має ознаки публічно-правового характеру, зокрема, щодо стягнення компенсації за продовольче забезпечення.
Суд першої інстанції розглянув справу за правилами цивільного судочинства, в той час, коли спір мав вирішуватись згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України.
Із цих підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що наказом командира повітряного командування «Захід» Міністерства оборони України № 283/ДСК від 21 серпня 2007 року військова частина НОМЕР_2 до 31 жовтня 2006 року підлягала розформуванню, з ліквідацією умовного найменування та ідентифікаційного коду і її правонаступником було визначено військову частину НОМЕР_1 .
Будь-які дані про внесення змін до вищевказаного наказу командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України щодо продовження строків розформування військової частини НОМЕР_2 відсутні.
Таким чином, судом першої інстанції фактично були вирішені позовні вимоги позивача вже до неіснуючої юридичної особи, без залучення належного відповідача, що призвело до порушення законних прав та інтересів військової частини НОМЕР_1 , яка була позбавлена можливості приймати участь у справі, подавати свої заперечення проти позову, а також оскаржувати у встановленому порядку судові рішення по справі.
З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, стаття 17 якого передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, в том числі і щодо спорів громадян з приводу проходження ними публічної служби.
З матеріалів справи вбачається, що спір по даній справі пов`язаний із проходженням ОСОБА_2 військової служби, зокрема щодо забезпечення останнього у встановленому порядку продовольчим пайком або виплати грошової компенсації замість нього.
Проте, суд першої інстанції на це уваги не звернув і розглянув справу за правилами цивільного судочинства, в той час коли спір мав вирішуватись згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України.
У зв`язку із викладеним оскаржуване рішення підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Дубенського міськрайонного суду від 11 січня 2007 року скасувати та провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук