Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3210/16 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Спас О.В.

Полякова О.З.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: міське комунальне підприємство «Основаніє», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, визнання дій у вигляді неодноразового залиття квартири протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та визнання її дій у вигляді неодноразового залиття квартири протиправними. Мотивувала свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище в квартирі № 26 проживає відповідачка ОСОБА_4 з вини якої, як зазначає позивач, сталося залиття її квартири з причини недбалого відношення відповідачки до сантехнічних приладів.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач заливає квартиру позивача на протязі десятків років. Причини затоків і їх наслідки підривають принципи соціальної справедливості. Відповідач - особа, яка вчиняє дії, що являють собою небезпеку для позивача та оточуючих мешканців будинку. Затопленням ушкоджується здоров'я, майно позивача: утворюється сирість, пліснява. Обставини по затоці квартири позивачки стали вкрай гострими у 2015 році. З 7-го березня 2015 року протягом шести місяців відповідач безперервно щоденно заливає водою квартиру позивача, внаслідок чого дії відповідача є перешкодою, як для постійного проживання, так і для тимчасового перебування у вказаній квартирі. Після тривалих затоків водою та сечею, санітарно-епідемічний стан квартири став жахливим, відсутнє електричне освітлення через ушкодження електропроводки, пошкоджені рукописи книг. Позивач займається творчою діяльністю, що підтверджується наданими до справи документами.

У результаті затоплення в квартирі позивача були пошкоджені стан кухні, ванної кімнати, туалету, коридору. По факту залиття комісією житлового органу був складений акт, а згодом зроблена оцінка визначення розмірів збитків від затоплення квартири, розмір збитків складає 6545 гривень. У добровільному порядку відповідачка відмовляється відшкодувати шкоду, тому позивач змушена звернутися до суду. Крім того, як зазначає позивачка, їй спричинена моральна шкода, яка виразилася у тому, що вона відчувала незручності, дискомфорт, перенесла хвилювання, дотепер в ушкоджених кімнатах немає ремонту. Вважає, що протиправними діями відповідача порушені особисті немайнові права позивача. Позивач-волонтер займається творчою, громадською діяльністю, але чужий час відповідач не цінить, що є моральним знущанням. Неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми, у порушенні права власності в тому числі і інтелектуальної. Позивач має написи знаменитих земляків, її родина славнозвісна, позивач має журналістські публікації в місцевих та всеукраїнських виданнях. Відповідач принизила оцінку особи, міру духовних соціальних якостей, її гідність, моральні переживання, які в свою чергу вплинули на її стан здоров'я, тому оцінює моральну шкоду у 500 000 гривень, які просить стягнути з відповідачки, також просила визнати дії ОСОБА_4, які виразилися у неповаги до житла ОСОБА_3 у вигляді неодноразового залиття квартири - протиправними та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано дії ОСОБА_4, які виразилися у неповазі до житла ОСОБА_3 у вигляді неодноразового залиття квартири - протиправними.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 8 545 гривень, моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, а всього стягнуто 18 545 гривень.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 974 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-111. Поверхом вище в квартирі № 26 зареєстрована та проживає відповідачка по справі ОСОБА_4.

МКП «Основаніє» є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідно до пункту 2 рішення № 6 від 25.07.2012 року Запорізької міської ради МКП «ОСНОВАНІЄ» є повним правонаступником комунальних підприємств «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №1-4, 6, 9-11, 13», «Ремонтно-експлуатаційного підприємства по обслуговуванню гуртожитків», «СПРИЯННЯ» та, як правонаступник є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. Відповідно до п. 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджений Постановою Кабінетів міністрів України № 869 від 01.06.2011 року внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Зі змісту позову витікає, що обставини по затопленню квартири позивачки стали вкрай гострими у 2015 році. З 7-го березня 2015 року протягом шести місяців відповідач безперервно заливає водою квартиру позивача.

Цей факт підтверджується зафіксованою програмною довідковою інформацією в центрі «1580», згідно якої ОСОБА_3 неодноразово у 2015 році повідомляла житловий орган про залиття її квартири: від 04.04.2015 року о 15.28 год., від 26.04.2015 року о 7.42 год., 29.04.2015р. о 6.31 год., 29.06.2015 року о 14.22 год., 20.09.2015 року 20.36 год.

За фактом залиття квартири позивачки від 29.06.2015 року о 14.22 год. МКП «Основаніє» було обстежено квартиру відповідачки № 26, яка розташована поверхом вище над квартирою позивачки та складено акт від 17.07.2015 року, який міститься в матеріалах справи. Внаслідок обстеження виявлено течу під мийкою на з'єднанні гнучкого шлангу з трубою холодного водопостачання, в зв'язку з чим відповідачці ОСОБА_4 рекомендовано усунути течію води, провести заміну гнучкого шлангу на кухні.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривицька та Кривицький проти України» ЄСПЛ констатував, що кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Судом встановлено, що залиття квартири позивачки чинилося з причин недбалого ставлення відповідача до водяних приладів, що підтверджено висновком акту обстеження квартири відповідача, чим порушено права позивача на повагу до свого житла.

Згодом 27.07.2015 року за фактом залиття квартири позивачки проведена оцінка визначення розмірів збитків завданих об'єкту внаслідок затоплення від 29.06.2015 року, розмір збитків щодо якої складає 6545 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що причиною залиття квартири позивачки є течія під мийкою на кухні на з'єднанні гнучкого шлангу з трубою холодного водопостачання, з чого відбувався неконтрольований витік води, що підтверджено актом обстеження квартири відповідачці № 26 від 17.07.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана представити судові докази в обґрунтуванні своїх вимог. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно стягнув розмір матеріальної шкоди, яка доведена матеріалами справи, а саме розмір збитків завданих об'єкту внаслідок затоплення від 29.06.2015 року, який складає 6545 гривень, вартість робіт по проведенню оціночного дослідження - 2000 гривень, а всього 8545 гривень, та відмовив в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди за придбання медичних препаратів, електричних батарейок, оскільки докази на, які посилається позивач з цього приводу є необґрунтованими, в справі відсутні докази, які б підтвердили, що саме залиття квартири призвело до необхідності придбання медичних препаратів, електричних батарейок, не доведено причинний зв'язок з цього приводу.

Доводи апеляційної скарги щодо непогодження позивача з визначеним судом розміром моральної шкоди не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань позивача, неодноразового пошкодження її квартири та порушення звичайного ритму життя, судова колегія приходить до висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди та погоджується з її розміром, визначеним судом першої інстанції в розмірі 10000 грн.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: