Справа № 161/8818/16-ц
Провадження № 2/161/3340/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 13.03.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої остання отримала кошти в розмірі 9 664,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання по договору не виконала, станом на 07.06.2016 у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі - 24 611,33 грн.

А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідач не подавала. В раніше наданих поясненнях позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо задоволення позову. Вказувала, що вона є потерпілою в кримінальному провадженні, шляхом вчинення шахрайських дій на неї було оформлено кредит.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України.

Судом встановлено, що 01.07.2006 ОСОБА_2 було отримано в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 1629 грн. на придбання мобільного телефону (а.с.5).

В зв'язку з виниклою заборгованістю за кредитом, 13.03.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої остання отримала кошти в розмірі 9 664,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-21). Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов'язань, комісії, пені та штрафи (а.с. 6-21).

Укладенням даної Генеральної угоди відповідач підтвердила свої зобов'язання перед банком. А тому, її покликання на шахрайські дії інших осіб щодо неї суд оцінює критично.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, порушуючи договірні умови, свої зобов'язання належним чином не виконувала, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним.

Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4) вбачається, що станом на 07.06.2016 у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі - 24 611,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 6 443,21 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 2,04 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 5 154,40 грн., а також штрафів відповідно до договору - 13 011,68 грн.

Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

А тому, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає до задоволення в повному обсязі в розмірі 6 445,25 грн. (6 443,21 грн. + 2,04 грн.).

Разом з тим, заявивши вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафу за невиконання умов договору банк застосував подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Застосування до відповідача подвійної відповідальності суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а отже вимога про стягнення неустойки в частині стягнення штрафу до задоволення не підлягає.

А тому, до задоволення в частині санкцій підлягає вимога щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 5 154,40 грн.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 11 599, 65 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6 443,21 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 2,04 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5 154,40 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 197, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.03.2013 року в розмірі - 11 599 (одинадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 65 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 6 443,21 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 2,04 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5 154,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій