УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.,

за участю секретаря - Піддубняк І.О.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати недійсним Договір про передачу права власності на знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, укладений 26.06.2015 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зобов`язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Днржавного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про зміну власника свідоцтва України на знак для товарів і послуг за НОМЕР_1 та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Представник позивача одночасно з позовом подав до суду клопотання про забезпечення позову та просив суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

- заборонити Державній службі інтелектуальної власності України здійснювати державну реєстрацію договорів про передання майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг, захищений Свідоцтвом України на знак для товарів та послуг НОМЕР_1 від 15.05.2006 року,

- Заборонити Державній службі інтелектуальної власності України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг зміни, пов'язані зі зміною власника свідоцтва НОМЕР_1 від 15.05.2006 року до набрання рішенням суду законної сили,

- Заборонити ОСОБА_4 здійснювати дії по відчуженню майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг, захищений свідоцтвом України на знак для товарів та послуг НОМЕР_1 від 15.05.2006 року до набрання рішенням суду законної сили.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, у зв'язку з можливістю відчуження на користь третіх осіб права власності на знак для товарів і послуг НОМЕР_1.

Крім того, у разі дій по відчуженню права власності на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, Державна служба інтелектуальної власності України може вчинити дії (зобов'язана буде вчинити дії) по реєстрації договору про вчинення такого правочину та внесенні відомостей (змін) до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг, пов'язаних зі зміною власника свідоцтва НОМЕР_1.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив заяву задовольнити.

Згідно ст.151 ЦПК України заходи забезпечення позову вживаються судом за заявою осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ст.152 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що предметом розгляду справи є визнання недійсним договору про передачу права власності на знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України НОМЕР_1, укладений 26.06.2015 та зобов'язання вчинення дій.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору іншим особам, а також видати виключну або невиключну ліцензію на використання знаку для товарі і послуг за оскаржуваним свідоцтвом будь-яким іншим особам.

Вбачається, що до повноважень Державної служби інтелектуальної власності України входить внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України щодо передачі права власності та припинення дії на знак для товарів і послуг.

З огляду на викладене та враховуючи предмет спору, суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, т.я. невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки власником спірних свідоцтв до вступу рішення в законну силу, може бути інша особа. Крім того, дані обставини можуть затягнути вирішення спору по-суті, оскільки потрібно буде залучати до справи нових учасників, що призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

Враховуючи предмет позову та вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне викласти заходи забезпечення позову в редакції зазначеної в резолютивній частині ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, - задовольнити.

Заборонити Державній службі інтелектуальної власності України здійснювати державну реєстрацію договорів про передання майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 до набрання рішення суду законної сили.

Заборонити Державній службі інтелектуальної власності України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг зміни, пов'язані зі зміною власника свідоцтва України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг до набрання рішенням суду законної сили.

Заборонити ОСОБА_4 здійснювати дії по відчуженню майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 до набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з моменту отримання її копії через районний суд.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити сторонам по справі до відома та для виконання.

Суддя В.С. Кицюк