Справа № 472/839/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

"12" жовтня 2016 р. смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Веселинівського районного суду знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України.

Ухвалою Веселинівського районного суду від 21 вересня 2016 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху у звязку з невідповідністю вимогам ст. 119 ЦПК України та заявнику було надано 5-денний термін для усунення вказаних недоліків.

10 жовтня 2016 року до Веселинівського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків.

Розглянувши заяву про усунення недоліків, судом встановлено що заявник частково усунув недоліки зазначені в ухвалі суду від 21 вересня 2016 року, а саме: сплатив судовий збір про що надав відповідну квитанцію, однак доказів про причини неможливості отримати документ та доказів, які б підтверджували даний факт до заяви не додано.

В заяві про усунення недоліків заявник зазначив, що звертався до управління міграційної служби з письмовою заяву про видачу йому паспорта громадянина України, яка була надіслана поштою. Однак доказів того, що вказана заява була направлена поштою та доказів про отримання даної заяви управлінням міграційної служби заявником не надано.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.1995 року вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ч. 2. ст. 121 якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України та відповідно до ухвали суду про залишення заяви без руху недоліки усунені лише частково, суд вважає, що заяву слід вважати неподаною та повернути заявникові.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 221 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління державної міграційної служби у Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання на території України вважати неподаною і повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня її отримання.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_2