АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 753/6500/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6961/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

7 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд», ОСОБА_6 про вселення, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Представник ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у березні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про вселення з подальшим уточненням, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 9 січня 2015 року їх було незаконно виселено комендантом гуртожитку з кімнати № АДРЕСА_1, який належить ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд», внаслідок чого позивачам було завдано значної матеріальної та моральної шкоди.

Згідно висновку про результати розгляду звернення до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12 лютого 2015 року матеріали перевірки знято з контролю та списано до справи у зв'язку із наявністю цивільно-правових відносин.

Зазначили, що виселення з кімнати гуртожитку відбулось без звернення з позовом до суду про виселення, правомірність проживання позивачів в зазначеній кімнаті відповідачем не оспорювалась. Внаслідок незаконного виселення було порушено право позивачів на житло, було знищено та пошкоджено належне їм майно під час незаконного виселення, чим завдано значної моральної шкоди.

У зв'язку із викладеним, просили суд вселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 в кімнату АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, зі слів позивачів, вони були вселені в кімнату АДРЕСА_1 комендантом гуртожитку ОСОБА_6 і проживали в приміщенні гуртожитку приблизно 4 роки, сплачували за проживання в кімнаті коменданту по 600 грн. щомісяця, та були виселені з кімнати АДРЕСА_1 комендантом 9 січня 2015 року, коли вони повернулись в гуртожиток, з'ясували, що належні їм особисті речі були перенесені на балкон, комендант розмовляти з позивачами відмовився.

Також судом встановлено, що позивачі не перебували і не перебувають в трудових відносинах з ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд», договору найму (оренди) житла з ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» позивачі не укладали; з приводу вселення в кімнату гуртожитку, отримання спеціального ордера на проживання в гуртожитку, а також їх виселення з кімнати 9 січня 2015 року - до ПАТ «Трест «Південзахідтрансбуд» позивачі не звертались.

Згідно висновку про результати розгляду звернення до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 12 лютого 2015 року матеріали перевірки знято з контролю та списано до справи у зв'язку із наявністю цивільно-правових відносин.

За ст. 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету; на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до ст. 810, 811 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату; договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних доказів на підтвердження правомірності вселення та проживання позивачів у зазначеній вище кімнаті гуртожитку, а тому вимоги щодо вселення не ґрунтуються на законі.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що правомірність проживання позивачів у гуртожитку відповідачем не оспорювалася, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження законних підстав проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кімнаті АДРЕСА_1.

Відповідно до Наказу № 84 від 27 квітня 2015 про положення про гуртожитки, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Проте в матеріалах справи відсутній договір найму жилого приміщення, укладений між позивачами та ПАТ «ТРЕСТ «Південзахідтрансбуд».

Посилання позивачів на квитанції по сплаті за проживання у гуртожитку у сумі 600 грн. не приймаються до уваги судом, оскільки із зазначених квитанцій не вбачається за що була сплачена сума, вістуні реквізити отримувача коштів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, проте, позивачами не доведено наявність у них права на проживання у спірному гуртожитку, а відтак і на вселення до нього.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки ця вимога пов'язується із незаконним виселенням позивачів з гуртожитку, позбавленням їх права на житло та знищенням та пошкодженням їхнього майна, проте, позивачами не доведено порушення їх права на житло, оскільки правових підстав для проживання позивачів у кімнаті АДРЕСА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Проте, з позовом про визнання незаконними дій відповідачів при виселенні ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_1, останні до суду не звертались, також не звертались і з позовними вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та знищенням майна.

За відсутності судового рішення про встановлення незаконних дій юридичної чи (та) фізичної особи, вини у спричиненні шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді