Справа №705/6566/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Шевченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 2004 року до березня 2016 року, про що свідчить довідка про склад сімї від 01.10.2016 року №19/6. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Самостійне їх утримання позивачу дається дуже тяжко та коштів на це не вистачає.

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, в березні 2016 року, позивач та відповідач ОСОБА_3 взяли банківські кредити, оформлені на позивача, а саме кредит від банку Русский стандарт на суму 7000 гривень, кредит від банку Platinum Bank на суму 43874 гривень, кредит від банку ПАТ Ідея Банк на суму 43208 гривень, кредит від банку ПАТ ОТП Банк на суму 53386 гривень, кредит від банку ПАТ Дельта Банк на суму 15000 гривень. На ці кошти позивач та відповідач придбали павільйон, що знаходиться в м.Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач ОСОБА_3 відмовляється від компромісу на вирішення майнового питання з приводу вищевказаного павільйону. Кредити сплачувалися в більшій мірі за рахунок позивача,про що свідчать квитанції про оплату.

Згідно ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Позивач ОСОБА_2 просила суд, визнати факт спільного проживання однією сімєю з відповідачем ОСОБА_3 в період з 01.01.2004 року по 01.03.2016 року, та просила суд виділити у власність їй ? частину павільйону, що знаходиться за адресою м.Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4.

В судовому засіданні представник позивачки та позивачка підтримали позовні вимоги в частині встановлення факту спільного проживання однією сімєю з відповідачем в період з 01.01.2004року по 01.03.2016року, просили позов задовольнити в цій частині, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений в судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Позивачем було зроблено повідомлення про час і місце розгляду справи через газету Черкаський край від 07.12.2016року №96-97(20132-20133).

У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, тому за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути без участі відповідача.

Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково в частині встановлення факту спільного проживання позивача ОСОБА_2 однією сімєю з відповідачем ОСОБА_3 в період з 01.01.2004 року по березень 2016 року, в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно вимог ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини,чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

У відповідності до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю,але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі,майно,набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

На підставі постанови Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період впродовж якого було придбано спірне майно.

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснюється, що «вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.»

ОСОБА_2 просила суд виділити у власність їй ? частину павільйону, що знаходиться за адресою м.Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4.

Разом з тим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 в частині виділу у власність їй ? частину павільйону, що знаходиться за адресою м.Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4,

не обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі,оскільки на позивача покладений обовязок довести в суді ті обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві із врахуванням підстав і предмету позову і відповідно, що є підстави для застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України, тощо. Тобто, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України - позивач ОСОБА_2 та її представник повинні були довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ними обставини. Однак таких доказів позивач ОСОБА_2 та її представник по вказаним позовним вимогам суду не надали. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що позивач ОСОБА_2 не довела тих обставин, на які вона посилається в своїй позовній заяві позов в частині виділу у власність їй ? частину павільйону, що знаходиться за адресою м.Умань по вул.Тищика,8а, павільйон №4,не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволення яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57,60,63,70,74 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.10, 15, 60, 79, 20, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по 01 березня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок, витрати на розміщення оголошення в газеті Черкаський край в розмірі 72 грн.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча: Л.В. Горячківська