ЄУН № 337/3267/16-ц
Провадження 2/337/1593/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 грудня 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок затоплення квартири,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який після уточнення обґрунтовує тим, що він проживає в квартирі №78, яка розташована на другому поверсі девятиповерхового будинку №18 по вул.Козака Бабури у м. Запоріжжя. Квартира належить йому та його батьку - ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному. Квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться поверхом вище, належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2, в якій вона проживає разом із батьком ОСОБА_3

18.06.2016 року квартиру позивача було затоплено водою, що підтверджується актом обстеження від 22.06.2016р., складеного комісією житлово-експлуатаційної організації МКП «Основаніє» в особі Хортицького територіального відділення з управління житловим фондом, згідно якого затоплення сталося з підстав відсутності гідроізоляції по примиканню між ванною кімнатою та стіною в квартирі АДРЕСА_1.

Внаслідок вказаного затоплення в квартирі позивача були пошкоджені стелі, стіни та підлога в кухні, в коридорі та в спальній кімнаті, у звязку з чим квартира потребує ремонту. Згідно зі зведеним кошторисом відновного ремонту квартири, складеного ТОВ «Іоліт» 19.07.2016 року, вартість проведення ремонту квартири позивача в звязку з затопленням становить 2 377,20 грн., яку повинні відшкодувати відповідачі.

Також позивач зазначає, що крім майнової шкоди, йому було заподіяно також і моральну шкоду, яку оцінює в 3 000,00 грн. та обґрунтовує понесенням душевних страждань, яких зазнав у звязку з постійним дискомфортом, спричиненим знищенням і пошкодженням його майна.

Оскільки відповідачі добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовляються, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинену майнову шкоду в сумі 2377,20 грн., моральну шкоду в сумі 3000,00грн., а також стягнути на його користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судове засідання не прибули, представником позивача, до початку судового розгляду по суті, суду надана письмова заява в якій вона просить проводити судовий розгляд в їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність позивача та його представника.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання неодноразово не з'явились по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, зокрема, шляхом оголошення у пресі, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів за наявних у справі доказах та зі згоди позивача ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли деліктні зобовязання, повязані з відшкодуванням майнової та немайнової (моральної) шкоди, які регламентуються нормами Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (п.3 постанови).

Оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові (п. 8 названої постанови).

Згідно з ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи розяснення Верховного Суду України, що містяться в постанові Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд вважає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, слід врахувати, що у деліктних (недоговірних) правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а позивач повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 (Жукова) у м. Запоріжжя. Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 та його батьку третій особі ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №4204 від 15.06.1994р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (арк.90-91).

Квартира АДРЕСА_3 (Жукова) в м.Запоріжжя належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2, що підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.108-109), в зазначеній квартирі фактично мешкає та зареєстрований відповідач ОСОБА_5

Згідно акту обстеження, складеного комісією житлово-експлуатаційної організації МКП «Основаніє» в особі Хортицького територіального відділення з управління житловим фондом від 26.05.2016р., житловий будинок №18 по вул.Козака Бабури девятиповерховий, чотирьохпідїзний, крупнопанельний, з мякою покрівлею. Проведено обстеження технічного стану квартири №78, яка є однокімнатною, розташована на другом поверсі в підїзді №3. В коридорі на стелі на побілці спостерігаються сухі жовті плями площею 0,24 м.кв., відлущення побілки. В кухні на стелі на побілці спостерігаються вологі сірі плями площею 0,4 м.кв., відлущення побілки. Проведено обстеження сантехнічного обладнання в квартирі, що розташована вище №82. Санітарно-технічне обладнання квартири №82 знаходиться в технічно справному стані. Встановити причину залиття квартири АДРЕСА_2 не представилось можливим (арк.92).

Згідно акту обстеження, складеного комісією житлово-експлуатаційної організації МКП «Основаніє» в особі Хортицького територіального відділення з управління житловим фондом від 22.06.2016р., проведено обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_2 та встановлено, що 18.06.2016р. відбулось затоплення вказаної квартири мешканцями квартири №82. Аварійна служба була в квартирі №78 в 00год.19хв. 18.06.2016р. Мешканці квартири №82 двері не відкрили. В результаті залиття в квартирі №78 в туалеті на стелі спостерігається відлущення декоративної плитки в обсязі 0,1 кв.м., відлущення шпалер на стіні в обсязі 1 кв.м. В квартирі №82 відсутня гідроізоляція по примиканню між ванною та стіною. Висновок комісії: затоплення квартири АДРЕСА_4 відбулось внаслідок відсутності гідроізоляції по примиканню між ванною та стіною в квартирі №82 цього ж будинку (арк. 93).

Факт залиття та наявність ушкоджень в квартирі позивача та відповідно спричинення матеріальної шкоди підтверджено також фотокартками (арк.45-48), які було надано позивачем та даними, які визначено в вищевказаному акті.

Згідно зі зведеним кошторисом відновного ремонту квартири АДРЕСА_5, складеного 19.07.2016р. ТОВ «Іоліт», вартість проведення ремонту квартири позивача становить 2 377,20 грн. (арк.49-58).

При постановленні рішення суд враховує, що відповідачі факту залиття квартири та пошкодження належного позивачу майна, що підтверджуються вищевказаним актом від 22.06.2016р., не спростували, в судове засідання не прибули за невідомими причинами, хоча повідомлялись належним чином, своїх заперечень з посиланням на відповідні докази не надали.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.369 ЦК України співвласники майна, що у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до вимог ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

При цьому, відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру) зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45 (із змінами), власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, оцінивши обставини даної справи, суд приходить до висновку про необхідність покладання відповідальності за спричинену позивачу матеріальну шкоду на відповідачів, оскільки відповідач ОСОБА_6 є власником, а відповідач ОСОБА_3 фактичним користувачем квартири АДРЕСА_6, обмежень щодо здійснення свого права власності та користування не мають, як власник і користувач зобовязані утримувати своє майно в порядку та схоронності таким чином, щоб не порушувати прав та інтересів інших осіб, а у випадку заподіяння шкоди третім особам через неналежне утримання свого майна, що в даному випадку і мало місце, зобовязані спільно відшкодувати спричинену шкоду.

Винуватість відповідачів в спричиненні позивачу матеріальної шкоди ними не спростована, останні зобовязані спільно відшкодувати таку шкоду.

Вирішуючи спір в частині розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди, суд виходить з того, що позивач за своїм вибором просить стягнути з відповідачів завдані йому збитки, повязані з відновленням пошкодженого майна, що узгоджується з вимогами ст.22, 1192 ЦК України. Розмір таких збитків повинен визначатися відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків в межах даної справи підлягає доказуванню саме позивачем.

Надані позивачем докази, на підтвердження витрат, які необхідно здійснити у звязку з проведенням ремонту, містять інформацію щодо вартості певної кількості будівельних матеріалів та обсягу ремонтних робіт, з вказаних документів можна встановити відповідність вказаних в них кількості матеріалів та робіт тому обсягу пошкоджень в квартирі позивача, які були виявлені в ході обстеження його квартири і зафіксовані відповідним актом МКП «Основаніє». Вказані докази містять повну та достатню інформацію про обставини, які підлягають доведенню позивачем, а саме щодо розміру матеріальної шкоди. Ці обставини відповідачами не спростовані, тому суд приймає їх при ухваленні рішення.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку позивач належними та допустимими доказами довів суду розмір матеріальної шкоди, спричиненої йому в результаті залиття квартири, у звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Право власника на відшкодування моральної шкоди у разі порушення його права власності, передбачено частиною 3 ст.386 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В даному випадку вина відповідачів у залитті та відповідно пошкодження майна позивача є доведеною, а тому доведеним є і спричинення моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує суть позовних вимог, характер, обсяг, тривалості моральних страждань і переживань позивача, ступінь вини відповідачів, їх відношення до скоєного, ціну позову, можливість відновлення порушених прав позивача, а також виходячи із принципів розумності і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів солідарно 850,00 грн. на користь позивача у відшкодування моральної шкоди на підставі ст.1167 ЦК України, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Крім того, згідно з ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання даного позову в загальній сумі 1102,40 грн. (а.с.1, 32).

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ст. 84 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в розмірі 3000,00 грн., які підтверджені: договором про надання правової допомоги №01/09/16 від 01.09.2016р., укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_7 (арк.130); додатком №1 до вказаного договору про надання правової допомоги від 17.11.2016р. із зазначенням загальної вартості правових послуг, яка складає 3000,00 грн. (а.с.131); актом виконаних робіт №1 від 17.11.2016р. за договором про надання правової допомоги із зазначенням здійснених адвокатом дій (а.с.132); рахунком №2/11 від 17.11.2016р. про сплату ОСОБА_1 адвокату вартості правових послуг в сумі 3000,00 грн. (арк.133); розрахунковою квитанцією №2/11 від 17.11.2016р. (а.с.134); копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №720 від 26.12.2008р. (арк.135) та витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.43), а також журналами судових засідань, в яких адвокат ОСОБА_7 приймала участь, від 11.10.2016р. тривалістю 12 хв. (а.с.59), від 27.10.2016р. тривалістю 3 хв. (а.с.73), від 21.11.2016р. тривалістю 30 хв. (а.с.138).

Крім того, відповідно до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за публікацію у газеті «Запорізька правда» оголошення про виклик відповідачів в судове засідання на 07.12.2016р. відповідно до чеку від 22.11.2016р. сплачено 180,00 грн. (а.с.150) та за публікацію у газеті «Запорізька правда» оголошення про виклик відповідачів в судове засідання на 21.12.2016р. відповідно до чеку від 08.12.2016р. сплачено 180,00 грн. (а.с.166). У звязку з чим суд приходить до висновку, що витрати повязані з публікацією в пресі про виклик відповідачів в загальному розмірі 360,00 грн. також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Понесені позивачем судові втрати підлягають розподілу між відповідачами в рівних частинах.

На підставі викладеного, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.15, 16, 22, 23, 319, 322, 369, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.151 ЖК України, ст.3, 4, 10, 11, 57-61, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок затоплення квартири задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2377,20 грн. та моральну шкоду в сумі 850,00 грн., а всього 3227 (три тисячі двісті двадцять сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір по 551,20 грн. з кожного, витрати на правову допомогу по 1500,00 грн. з кожного, витрати повязані з публікацією в пресі про виклик відповідачів по 180,00 грн. з кожного, а всього по 2231 (дві тисячі двісті тридцять одну) гривню 20 копійок з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя М.В.Сидорова