Справа № 199/2775/16-ц
13.09.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.11.2015 року о 09-45 на Полтавському шосе в районі будинку №84-А з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, сталась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої автомобілю Мазда, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача завдані механічні пошкодження.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в розмірі 340,00 грн.
З метою визначення розміру заподіяної шкоди було проведено автотоварознавче дослідження. Висновком про оцінку вартості матеріального збитку, завданого володільцю транспортного засобу «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 09.12.2015 року судовим експертом ОСОБА_3, визначено вартість матеріального збитку у сумі 221 911,84 грн.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомляв, про час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у звязку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.11.2015 року о 09-45 на Полтавському шосе в районі будинку №84-А з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, сталась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої автомобілю Мазда, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача завдані механічні пошкодження.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в розмірі 340,00 грн.
З метою визначення розміру заподіяної шкоди було проведено автотоварознавче дослідження. Висновком про оцінку вартості матеріального збитку, завданого володільцю транспортного засобу «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 09.12.2015 року судовим експертом ОСОБА_3, визначено вартість матеріального збитку у сумі 221 911,84 грн.
За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно із правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04 червня 2014 року по справі №6-49цс14, системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Приймаючи до уваги, що сума фактичних збитків, понесених позивачем, перевищують суму страхового відшкодування, суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 172 411,84 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.
За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.
Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, повязаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для ремонту автомобіля та підготовки і подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди.
Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає стягнути з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 2000,00 грн.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат на проведення експертного дослідження у сумі 1000 грн., що підтверджується квитанцією №145 від 09.12.2015 року, а також 2329,12 грн. витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 61, 88, 212, 214, 215, 222, 224-233 ЦПК України, 1188, 1192, 1167 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_3, завдану матеріальну шкоду внаслідок скоєння ДТП в сумі 172411,84 гривень, у відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривень, витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1000,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2329,12 гривень, а всього 177740 (сто сімдесят сім тисяч сімсот сорок) гривень 96 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя