Справа № 127/7250/16-ц Провадження № 22-ц/772/2957/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 49Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Панасюка О.С.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду від 19 серпня 2016 року, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 серпня 2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 124. Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя із відповідачем не склалося, шлюбні стосунки між ними фактично припинилися. Почуття любові та поваги між ними немає і відновлення шлюбних стосунків неможливе. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Рішенням Вінницького міського суду від 19 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що зареєстрований 30 серпня 2003 року Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 124, було розірвано. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення через неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Зазначив, що суд, в порушення ст. 111 СК України, не вжив заходів щодо примирення подружжя шляхом надання їм з дружиною будь-якого терміну для примирення.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України).

Згідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.08.2003 року Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, актовий запис № 124. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство, втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного, а тому дійшов висновку, що шлюб фактично розпався та носить формальний характер.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України на підставі наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу, оскільки фактичні взаємини сторін та причини розірвання шлюбу є такими, що заслуговують на увагу і свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про не застосування судом першої інстанції заходів щодо примирення подружжя, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснює, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як вбачається із матеріалів справи та технічного запису судового засідання, ОСОБА_2 проти задоволення позовної заяви не заперечував і надав згоду на розірвання шлюбу.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував заходи щодо примирення подружжя.

Разом з тим, зважаючи на доводи апеляційної скарги, які розцінені колегією суддів, як бажання зберегти сімю, апеляційний суд вжив заходів до примирення сторін, надавши для цього строк тривалістю 2 місяці.

Однак, після спливу наданого судом строку для примирення, встановлено, що сторони протягом нього не примирились, а позивачка ОСОБА_6 подала письмову заяву, в якій наполягала на розірванні шлюбу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що примирення подружжя неможливе, сімя розпалась, шлюб підлягає розірванню, а доводи скарги правильних висновків суду щодо цього не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: