Справа № 404/2421/16-ц
Номер провадження 2/404/1901/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про стягнення коштів в порядку поділу майна подружжя -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 2500,00 дол. США (63687,00 грн.), за проданий автомобіль OPEL ZAFIRA, номер кузова НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.08.1999 року зареєстровано шлюб, який рішенням суду від 28.03.2014 року розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль OPEL ZAFIRA, 2002, року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, за 9000,00 дол. США по генеральному дорученню, який 22.08.2013 року зареєстровано на ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу, під час поділу спільного майна сторони дійшли згоди, що вищевказаний автомобіль залишиться у користуванні відповідача та у разі його продажу або надання генеральної довіреності на автомобіль іншій особі ОСОБА_2 зобов'язується сплатити позивачеві кошти за спірний автомобіль в сумі 2500,00 дол. США, про що нею було написано розписку. Проте у лютому місяці ОСОБА_1 дізнався, що 27.01.2016 року спірний транспортний засіб продано колишній тещі позивача. Частину коштів за проданий автомобіль ОСОБА_2 повертати відмовилась. В зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Іващенко О.П. позовні вимоги підтримали в повному, обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та її представник в судовому засіданні 22.08.2016 року заявили клопотання про оголошення перерви для повторного виклику позивача, оскільки предмет та підстава позову протирічать одне одному, а тому позовні вимоги потребують додаткових уточнень ОСОБА_1. В судове засідання, призначене на 22.09.2016 року та 26.10.2016 року відповідач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 49) та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 60, 61). Представник відповідача подав до суду клопотання (вх. № 30270 від 22.09.2016 року) про відкладення розгляду справи 22.09.2016 року, в зв'язку з погіршенням фізичного стану (хворобою) ОСОБА_2, яка бажає особисто приймати участь у судовому засіданні та надавати пояснення та заперечення щодо обставин, зазначених в позовній заяві. Проте, належних доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання 22.09.2016 року та 26.10.2016 року відповідач не надала, в зв'язку з чим, суд визнає, що ОСОБА_4 та її представник не з'явились до суду без поважних причин.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника адвоката Іващенка О.П., оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 21.08.1999 року, який рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28.03.2014 року, яке набрало законної сили 08.04.2014 року, розірвано (а.с. 6).

В період перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі придбано автомобіль OPEL ZAFIRA, 2002, року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку № ААВ306811 від 22.08.2013 року та акту прийому-передачі № 7354 від 16.08.2013 року (а.с. 10).

Відповідно до частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частин першої, другої статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином судом встановлено, що автомобіль OPEL ZAFIRA, 2002, року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".

Відомості про ринкову вартість спірного майна (оцінка відповідної установи) в матеріалах справи відсутні. При цьому позивачем та його представником заперечувалась необхідність з'ясування ринкової вартості спірного автомобіля, оскільки позивач наполягав на стягненні з відповідача суми, про яку домовились в розписці. Оригінал розписки суду не надано.

За частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною третьою статті 372 Цивільного кодекс України визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Позивачем, ОСОБА_1 до позовної заяви додано розписку від 31.05.2014 року, складену ОСОБА_2, згідно якої остання зобов'язалась, у випадку продажу, написанні нею генеральної довіреності на належний ОСОБА_2 автомобіль (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3) OPEL ZAFIRA, державний номер НОМЕР_2, сплатити ОСОБА_1 2500,00 дол. США (а.с. 7).

Крім того, суду надано копію договору купівлі-продажу транспортного засобу 3541/2016/000237 (а.с. 8), укладеного між ОСОБА_2 (далі - Продавець) та ОСОБА_5 (далі - Покупець) 27.01.2016 року за умовами п. 1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти у власність транспортний засіб, який має такі характеристики: марка OPEL, модель ZAFIRA, 2002 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за продавцем 22.08.2013 року.

Транспортний засіб належить на праві власності продавцю, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії НОМЕР_4, виданим 22.07.2013 року (пункт 1.2. вищевказаного договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору купівлі-продажу транспортного засобу, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 20000,00 грн.

Таким чином, власником спірного транспортного засобу з 27.01.2016 року є ОСОБА_5, що також підтверджується реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с. 9).

Повернення грошових коштів за автомобіль позивач намагався здійснити через звернення до правоохоронних органів. В матеріалах справи міститься постанова слідчого Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження від 11.03.2016 року (а.с. 18), в якій зазначено, що в січні 2016 року, невстановлена особа шляхом обману, шахрайським шляхом заволоділа коштами на суму 2500,00 дол. США, які належать ОСОБА_6. Під час досудового розслідування було встановлено, що в даному кримінальному провадженні наявні ознаки цивільно-правових відносин, які повинні вирішуватись в судовому порядку. В зв'язку з чим, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001952 від 16.02.2016 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 18).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивач реалізував своє право на звернення до суду з позовом керуючись, зокрема, статтями 60, 69-71 Сімейного кодексу України. Проте, з пояснень представника ОСОБА_1 адвоката Іващенка О.П. вбачається наявність інших правовідносин, які виникли між сторонами, в зв'язку з невиконанням зобов'язань, визначених розпискою від 31.05.2014 року.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини і громадянина.

Сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення, а спором визнаються будь-які непорозуміння між суб'єктами права і достатньою підставою для вступу у процес і набуття правового статусу позивача є суб'єктивна впевненість, що права особи порушені, оспорені чи невизнані.

Цивільно-правовий захист - це система активних заходів, які застосовуються суб'єктом цивільного права, компетентними державними чи іншими органами, спрямованими на усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов'язку по відновленню порушеного права на порушника. Під способом захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 Цивільного кодексу України.

Зі змісту вказаної норми закону власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, передбаченим законом або договором.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 Цивільного кодексу України, стаття 3 і 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Під час розгляду справи ОСОБА_1, у відповідності до вимог частини другої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, до початку розгляду справи по суті письмової заяви про зміну предмета та/або підстави позову суду не подано. При наданні пояснень представник позивача зазначав, що при складенні позову його позиція була щодо стягнення, заявлених коштів в порядку поділу спільного майна подружжя. В судовому засіданні посилався також на укладену розписку, однак остаточно заявив, що даний позов - це поділ спільного майна подружжя, а тому наведене унеможливлює вирішення справи у спосіб, обраний позивачем.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними позивачем.

Керуючись статтями 60, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України, статтями 15, 16, 368, 372 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про стягнення коштів в порядку поділу майна подружжя, відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда