Справа № 212/1282/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання Борух Ю.К.,

за участю : представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області, ОСОБА_5, Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції про визнання права власності на майно, поділ майна та звільнення його з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області, ОСОБА_5, Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції про визнання права власності на майно, поділ майна та звільнення його з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 07 серпня 2004 року вона вступила у шлюб із ОСОБА_5 Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 24, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді та посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією Ѕ частини майна та зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У звязку з тим, що в порядку виконання вироку було накладено арешт на автомобіль «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску, яким вона не може користуватись, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину легкового автомобілю. Під час розгляду справи позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги та остаточно просила суд визнати за нею 1/4 частину легкового автомобіля НОМЕР_1; стягнути з неї грошову компенсацію в розмірі 23659,33 грн, що становить вартість 1/4 частини легкового автомобіля «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску; виключити негайно після внесення грошової компенсації в розмірі 23659,33 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції із акту опису та скасувати (зняти) арешт, заборону та розшук рухомого майна; зобовязати Жовтневий відділ державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції скасувати (зняти) негайно, після внесення позивачем грошової компенсації у розмірі 23659,33 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції арешт та заборону накладені на підставі постанови слідчого прокуратури Дніпропетровської області в ОВС ОСОБА_6 від 26.08.2011 про накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1; виключити, негайно, після внесення позивачем грошової компенсації у розмірі 23659,33 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції арешт рухомого майна, накладений постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції від 25.02.2013.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки під час судового розгляду не було встановлено усього спільно нажитого майна подружжям та не визначено яка частка з цього майна підлягає конфіскації за вироком суду.

Відповідач ОСОБА_5 надав до суду заяву у якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області до судового засідання не зявився, про час та розгляд справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, 07 серпня 2004 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Українець», що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області серії 1-КИ № 221890 від 07.08.2004. (т. 1 а.с. 4).

25 серпня 2004 року народився ОСОБА_8, батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області серії 1-КИ № 273926 від 07.08.2004. (т. 1 а.с. 5).

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.01.2013, ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 24, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді та посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією 1/2 частини майна та зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (т. 1 а.с. 8-14).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС037328, транспортний засіб «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску був 30.11.2006 зареєстрований за ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 15).

Поставною слідчого з ОВС прокуратури області ОСОБА_9 від 26.08.2011 було, в межах кримінальної справи № 49-3283, накладено арешт на все майно підозрюваного ОСОБА_5 (т.1 а.с. 26).

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції від 26.02.2013 при примусовому виконанні провадження про конфіскацію майна ОСОБА_5 було оголошено розшук та затримання транспортних засобів Шевроле Ніва, держ. номер НОМЕР_2 та Хюндай TUCSON, держ. номер НОМЕР_3, які належать на праві власності ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 35).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року було визнано легковий автомобіль «Шевроле Ніва 21230», 2004 року випуску державний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер Х9L47385, який зареєстрований на імя ОСОБА_5 таким, що належить на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 91-94, 129-131, 154-156).

Висновком експерта ОСОБА_10 № 197/16 від 07 жовтня 2016 року було визначено, що ринкова вартість автомобіля Шевролє Ніва 21230, типу легковий універсал-В, обєм двигуна 1690, ідентифікаційний номер (VIN) Х9L7385, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на час проведення експертизи, складає 94637,30 грн. (т. 2, а.с. 25-35).

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі з 07 серпня 2004 року та шлюб між ними не розірвано.

Також рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року було визнано спірний автомобіль спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Так, транспортний засіб «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску був 30.11.2006 зареєстрований за ОСОБА_5, а тому до вказаного майна підлягають застосуванню положення СК України.

Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, що на час звернення до суду за ОСОБА_5 на праві власності окрім спірного автомобіля Шевроле Ніва, держ. номер НОМЕР_2 відповідачу також належить автомобіль Хюндай TUCSON, держ. номер НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до розяснень які містяться у п.п.22, 23, 24, 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї.

Також, відповідно до розяснень, що містяться у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділене суд визначає з урахуванням усього нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації. Разом із цим на частку кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису, так і майно, що не підлягало опису. Зазначені обставини згідно зі статтею 60 ЦПК зобовязана довести та сторона, яка посилається на них як на підставу своїх вимог чи заперечень, зокрема, поданням відповідних належних і допустимих доказів, заявленням клопотання про забезпечення позову з метою додаткового опису майна тощо.

Отже законодавством встановлено, що в разі наявності спору між подружжям щодо поділу майна підлягає поділу усе майно, яке було придбано під час шлюбу.

Так, на час розгляду справи у суді державним виконавцем на виконання вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року не було проведено опису майна належного ОСОБА_5

Також позивачкою не було надано доказів відсутності іншого майна, окрім спірного автомобіля, яке було придбано під час шлюбу.

Окрім цього наявність двох транспортних засобів Шевроле Ніва, держ. номер НОМЕР_2 та Хюндай TUCSON, держ. номер НОМЕР_3, належних ОСОБА_5 вказує на можливість розділу вказаного майна в натурі, згідно до положень ст. 71 СК України.

Також позивачем не було доведено джерело доходів за які ОСОБА_5 було придбано спірний автомобіль.

Із аналізу положень ч. 3 ст. 364 ЦК України тач. 3 ст. 372 ЦК України вбачається, що в разі поділу майна між співвласниками відбувається припинення права спільної сумісної власності на нього, однак вимога ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/4частину легкового автомобіля НОМЕР_1 не призведе до припинення права спільної сумісної на спірний автомобіль.

Оскільки позивачкою не було визначено обсягу всього спільно нажитого з її чоловіком майна, не доведено джерело доходів на придбання майна, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/4частину легкового автомобіля НОМЕР_1 слід відмовити через їх недоведеність.

Оскільки не підлягає визнанню основна вимога про визнання права власності на 1/4частину легкового автомобіля НОМЕР_1, а тому й не підлягають задоволенню інші похідні вимоги позивачки про стягнення з неї грошової компенсації в розмірі 23659,33 грн., що становить вартість 1/4 частини легкового автомобіля «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску; виключення спірного майна із акту опису та скасування арешту, заборони та розшуку рухомого майна; зобовязання Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції скасувати арешт та заборону накладені на підставі постанови слідчого прокуратури Дніпропетровської області в ОВС ОСОБА_6 від 26.08.2011 про накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1; виключення арешту рухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції від 25.02.2013.

Керуючись ст.ст. 63,70, 71 СК України, ст. ст. 364, 370,372 ЦК України, ст. ст.3,10,15,60,61,212,214,215-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області, ОСОБА_5, Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міського управління юстиції про визнання права власності на майно, поділ майна та звільнення його з-під арешту.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2016 року.

Суддя: М. В. Зімін