Справа № 276/148/16-ц
Провадження по справі №2/276/150/16
16 травня 2016 року смт. Хорошів
Володарсько Волинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого-судді: Сульженка Л.П.
при секретарі: Процюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько Волинського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІСФРЕ УКРАЇНА» про зміну дати звільнення стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
З даним позовом позивач звернувся до суду 15 лютого 2016 року, вказуючи, що з 9 квітня 2013 року працював у відповідача на посаді керуючого дільницею. 2 січня 2014 року був звільнений з посади на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. При звільненні з роботи трудова книжка видана не була. Після неодноразового звернення до відповідача за отриманням трудової книжки остання була видана 15 січня 2016 року, про що свідчить відбиток штемпеля на поштовому повідомленні №128 про отримання цінного листа. В звязку з цим просить суд змінити дату звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобовязати відповідача оплатити помісячно страхові внески і стягнути на користь держави судовий збір.
Сторони про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, проте в судове засідання не зявилися, відповідач про причину неявки суд не повідомив, а позивач просив суд в своєму клопотанні про розгляд справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з слідуючих підстав.
Відповідно до ст.47 КЗпП України, п.п.4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Ці вимоги діючого законодавства відповідачем виконані не були.
Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року (з послідуючими змінами) середньомісячна заробітна плата обчислюється на підставі заробітної плати за останні два місяці роботи, що передують події з якою повязана відповідна виплата, а нарахування виплат проводиться шляхом множення середнього заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.
За таких обставин позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає до задоволення частково, так як обчислення середнього заробітку проводилось із заробітної плати, яка бралась пенсійним фондом для нарахування пенсії, а не ту суму, яка була вказана в наказі про прийняття на роботу.
Згідно п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції, а тому ТОВ «ІСФРЕ Україна» повинно змінити дату звільнення позивача з 02.01.2014 року на фактичний день отримання ним трудової книжки, а саме 15.01.2016 року.
Відповідно до ст.ст.17, 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.ст.1, 6, 7, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, який здійснюється на всій території України в порядку встановленому цими Законами. Відповідач як страхувальник та платник в обовязковому порядку має нарахувати, обрахувати та сплатити у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески, подати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом та нести відповідальність за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на нього обовязків.
Частиною 2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що для осіб, яким у відповідності до рішення суду нараховано середній заробіток за вимушений прогул, нараховується єдиний внесок, а тому позов в цій частині також підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208, 209-212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.232, 233, 235 КЗпП України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» суд -
Позов задовольнити частково. Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «ІСФРЕ УКРАЇНА» змінити формулювання в трудовій книжці дати звільнення ОСОБА_1 з 02.01.2014 року на 15.01.2016 року.
Зобовязати товариства з обмеженою відповідальністю «ІСФРЕ УКРАЇНА» провести розрахунки з Пенсійним фондом України, оплативши помісячно страхові внески з суми середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 3.01.2014 року по 15.01.2016 року з відображенням цього в щомісячній звітності Пенсійного фонду України.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ІСФРЕ УКРАЇНА» на користь держави судовий збір у розмірі 1102 гривні 40 копійок.
В остальній частині позов залишити без задоволення за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Володарсько Волинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Сульженко Л.П.