Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

КафідовоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 26 червня 2007 перебуває з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені, вони не мають спільного бюджету, не пов'язані спільним побутом, проживають окремо. Крім того, у відповідача є інший чоловік, з яким вона має фактичні шлюбні стосунки. За їхньою домовленістю син ОСОБА_5 проживає з матір'ю. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить його інтересам. Подальше збереження шлюбу є неможливим.

Враховуючи викладене, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишено «ОСОБА_3», прізвище чоловіка залишено «ОСОБА_2».

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що сторони спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, що є підставою для розірвання їхнього шлюбу.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і на законність рішення суду не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2012 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова