РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

судді Мороз В.О.,

за участю: секретаря - Козельської А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив :

05 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3, в період часу з 20 години 11.07.2014 по 07 годину 12.07.2014, перебуваючи поблизу магазину «Шоколадка», що розташований по вул. Соборній, 36 в с. Гвардійське Хмельницького району, шляхом пошкодження вхідних дверей та ролетів проник до приміщення магазину, звідки таємно викрав продукти харчування на загальну суму 929 гривень, а також гроші в сумі 500 гривень, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 1429 грн. Окрім вчинення крадіжки ОСОБА_3 при проникненні до приміщення належного йому магазину пошкодив ролети та вхідні двері, на відновлення яких він витратив свої особисті кошти в сумі 3370 гривень, вартість пошкоджених захисних ролетів становить 6883 гривні. Після цього, він був змушений встановити тимчасову металеву решітку, для унеможливлення стороннього доступу до магазину, витративши особисті кошти в сумі 1500 гривень, а всього на суму 13 182 грн., які просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної та кримінальної справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Так, судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 липня 2016 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, а на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено із випробуванням з іспитовим терміном 3 роки. В частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 скасовано та направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Даною ухвалою встановлено, що 11.07.2014 року, близько 23. год . 30 хв. ОСОБА_3 за допомогою металевого лому, пошкодивши врізний замок запасних дверей, проник до приміщення магазину «Шоколадка», що по вул. Соборній, 36 с . Гвардійське Хмельницького району, який належить ПП. ОСОБА_2, звідки таємно викрав продукти харчування всього на суму 1 028, 60 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_2 матеріальної шкоди.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_3 майнову шкоду (викрадені продукти харчування в сумі 929 гривень, гроші в сумі 500 гривень, за пошкоджені двері в сумі 3370 грн., за ролети в сумі 6883 грн. та за решітку в сумі 1500 грн.), завдану злочином на підставі ст.ст. 1166, 1192 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 12 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року „Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна встановлено, що при визначенні розміру шкоди необхідно застосовувати ціни (роздрібні, оптові, закупівельні, ціни реалізації та ін.), і відповідні коефіцієнти (поправочні, кратності), чинні на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 вказаного Кодексу, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтю 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14).

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14).

Як вбачається із матеріалів справи позивачем доведе завдання шкоди внаслідок викрадення продуктів на загальну суму 929 грн., що встановлено вироком суду, та пошкодження дверей на суму 3370 грн., що встановлено вироком та вбачається із квитанції.

Також в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував ОСОБА_4 2 700 грн., про що вказала представник позивача.

А тому з ОСОБА_5 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 1 599 грн. (929 грн. + 3370 грн. 2700 грн.), яка є доведеною та встановленою.

При цьому слід відмовити в частині відшкодування шкоди завданої злочином, внаслідок пошкодження ролетів на суму 6 883 грн., викрадення коштів в сумі 500 грн., та на решітку в сумі 1500 грн., оскільки така шкода не доведена, вироком не встановлена, квитанцій не надано. А накладна на ролети не підтверджує факт купівлі таких.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

На підставі ст.,ст. 15, 16, 22, 1166, 1192 ЦК України та керуючись ст.,ст. 10, 11, 60, 81, 88, 174, 212-215, 224-225, 367 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 1599 грн. заподіяної матеріальної шкоди.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 275, 60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя