Справа № 215/2955/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Янішевської М.М.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в залі №1 м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про виділ частки в праві спільної сумісної власності, вселення, та встановлення порядку користування власністю,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 /ОСОБА_4/ О.А. яким просить вселити його в двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (23 Лютого) в м.Кривому Розі, встановити порядок користування квартирою, виділивши йому в користування кімнату площею 12 кв.м., та виділити його частку в спільній сумісній власності.

В обґрунтування вказує, що йому та відповідачам, які є його колишньою дружиною та дочкою, квартира належить на праві спільної сумісної власності, їх частки відповідно є рівними. В 2014 р. він припинив спільне проживання з дружиною ОСОБА_4, яка змінила замки на вхідних дверях, та перешкоджає його в квартирі проживанню. Оскільки в позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, йому невідома площа кімнат, тому він просить витребувати вказані документ у відповідачів, з метою уточнення своїх позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, після надання відповідачем свідоцтва на право власності на житло, та технічного паспорту згідно яких в квартирі відсутня кімната площею 12.00 кв.м., а є кімнати площами 13,3 та 19.3 кв.м., вважав можливим усно уточнити позовні вимоги, вимагаючи виділити позивачу в користування кімнату площею 13,3 кв.м., в якій позивач згоден проживати з сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час проживає в квартирі з матірю. Крім того просить виділити позивачу 1/3 частку в спільній сумісній власності.

Відповідач ОСОБА_4, та її представник адвокат ОСОБА_7 проти позову заперечували, вказують, що позовні вимоги позивача є неконкретними. ОСОБА_3 не вказує в позові яку частку в квартирі він вимагає виділити, не вказує яким чином просить встановити порядок користування квартирою, яка має всього дві кімнати, та інші приміщення. В квартирі вона проживає з повнолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ще власником квартири є їх дочка ОСОБА_9 яка проживає окремо. Позивач вів себе агресивно при спільному проживанні, тому вона заперечує проти його вселення.

Відповідач ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи в свою відсутність, з запереченнями проти позову.

Третя особа ОСОБА_6 повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та вселити позивача в спірну квартиру, в частині позову провиділ частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування власністю позивачу відмовити.

Судом встановлено поясненнями сторін, наданим свідоцтвом на право власності на житло №41 від 25.04.1997 р., технічним паспортом, довідкою з місця реєстрації а.с.41-42, що позивач ОСОБА_3, разом з відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 /ОСОБА_4/ О.А. є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (23 Лютого) в м.Кривому Розі, де зареєстрований також син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Оскільки ОСОБА_3 є власником квартири в якій не проживає, то його права підлягають захисту шляхом вселення позивача в спірну квартиру.

Однак позов в частині виділу частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування власністю не ґрунтується на законі.

Позивач всупереч ст.ст.10, 27 ЦПК України, які регулюють розгляд справи диспозитивно, в межах заявленого позову, та на засадах змагальності, не довів в суді відповідними доказами обґрунтованість та законність заявлених вимог про виділу частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування власністю.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.368, 370, 372 ЦК України згідно норм яких - у разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст.319 ЦК України - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав та згідно ст.ст.386, 391 ЦК України власник може вимагати захисту свого права власності.

Позивач просить виділити йому в користування кімнату площею 12.к.м., але вказана кімната в квартирі відсутня. Квартира має дві житлові кімнати площею 13,3 кв.м. та 19,3 кв.м., загальну житлову площу 32,6 кв.м., загальну площу 56,5 кв.м. а.с.41. Встановлюючи порядок користування для себе, позивач не вказує, які приміщення слід виділити іншим власникам, та проживаючим членам родини. На пропозицію суду уточнити позовні вимоги про виділ частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування і конкретизувати їх, відповідно до наданих відповідачем доказів, представник позивача вважав обґрунтованим заявлений позов.

Тому суд, розглядаючи позов диспозитивно, позбавлений можливості самостійно проводити виділ часток в праві спільної сумісної власності, при відсутності позовної вимоги про конкретну частку, яку вимагає до виділення позивач, та стосовно кімнати площею 12 кв.м. яка в квартирі відсутня.

Крім того, на кожного з трьох співвласників припадає по 10,86 кв.м. житлової площі, а разом з сином ОСОБА_3, який не є власником але проживає в квартирі як член родини власника, розмір житлової площі кожного становить 8,15 кв.м. /32.6:4/. Тобто позовна вимога позивача про виділення йому в користування меншої кімнати яка як встановлено має площу 13,3 кв.м., при наявності спору, суперечить засадам рівності, та порушує права інших власників та членів родини.

При частковому задоволенні позову, відповідно до ст.81,88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню судовий збір по 275,60 грн. з кожного, при сплаті 551,20 грн. судового збору а.с.1.

На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 386, 391 ЦК України керуючись ст.10,27,31,60,209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 (23 Лютого) в м.Кривому Розі.

В частині позову про виділ частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування власністю ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 275 грн. 60 коп. судового збору з кожного.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

СУДДЯ: