Справа № 201/5405/16-ц
Провадження № 2/201/1805/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконкому Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2016р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Виконкому Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. № 3-4).

В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що позивачці на підставі договору дарування квартири від 18.01.2016р., посвідченого Приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір дарування квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру. Відповідачка ОСОБА_2 хоча з лютого 2016р. і виселилася з квартири, забравши всі належні їй речі, проте не знялася з реєстраційного обліку, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні власністю. Позивачка просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди шляхом зняття її з реєстраційного обліку. В наданій суду 06.07.2016р. заяві, представник позивачки ОСОБА_4 (діє на підставі угоди від 14.04.2016р. - а.с. № 29-30) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, а також розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував (а.с. № 27).

Відповідачка - ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 01.06.2016р. та 06.07.2016р. повторно не з'явилася, про дату та час слухання справи сповіщалася за адресою реєстрації (а.с №13). На судове засідання 01.06.2016р. відповідачка сповіщалася відповідно до вимог п. 3 ст. 76 ЦПК України шляхом вручення судової повістки через «ЖЖЕП дільниці №» 2» та згідно відмітки на розписці вручити судову повістку, копію позову відповідачці не має можливості через відсутність особи за місцем реєстрації (а.с. № 19,20). На судове засідання, призначене до розгляду на 06.07.2016р., відповідачка сповіщалася шляхом розміщення оголошення у пресі «Вісті Придніпров,я, що відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням (а.с.№26 ).

Представник відповідача - Виконкому Дніпропетровської міської ради ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 30.05.2016р. а.с. № 34) проти задоволення позовних вимог до Виконкому Дніпропетровської міської ради заперечувала, з тих підстав, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідно до рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а не про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та вищевказане рішення суду є підставою саме для департаменту дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради для зняття з реєстрації місця проживання особи, а тому виконком Дніпропетровської міської ради не є належним відповідачем по справі, у зв,язку з чим просила в задоволенні позовних вимог до виконкому Дніпропетровської міської ради відмовити та розглядати справу за правилами ч.2 ст. 197 ЦПК України. (а.с. № 32)

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності сторін та з урахуванням того, що від одного з відповідачів надійшли заперечення до суду та його думка буде врахована при винесенні рішення поряд з іншими доказами по справі, суд вважає за можливе постановити рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи відбувався без фіксування технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Власник майна, як зазначено у ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 18.01.2016р., посвідченого Приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 44, ОСОБА_6 (дарувальник) передала у власність ОСОБА_1 (обдаровуваній) безоплатно, а обдаровувана прийняла від дарувальника квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. №6-7). Реєстрація договору підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 22.01.2016р. (а.с. № 8).

Згідно довідки про склад сімї та місце реєстрації № 44251 від 11.12.2015р., відповідачка ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 9).

Згідно акту складеного мешканцями буд. № 3 по пр. Героїв в м. Дніпропетровську зафіксовано факт непроживання відповідачки за місцем її реєстрації з лютого 2016р. (а.с. № 28).

З огляду на те, що відповідачка не є членом родини власника житлового приміщення позивачки ОСОБА_1, не укладала будь-якого договору з останньою, який би надавав їй право користуватися квартирою, самостійно знятися з реєстраційного обліку не бажає, то суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки в частині позовних вимог до ОСОБА_2 та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 175 в будинку № 3 по пр. Героїв в м. Дніпрі (колишня назва м. Дніпропетровськ) та усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійснені права власності на квартиру шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку за цією адресою.

З урахуванням того, що позивачкою не пред,явлено жодних вимог до виконкому Дніпропетровської міської ради, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконкому Дніпропетровської міської ради - слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі в частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 та відмови в задоволенні позовних вимог до виконкому Дніпропетровської міської ради, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути саме з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір в розмірі 551грн. 20коп., сплачений при подачі позову (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 328, 383, 391 ЦК України, ст. 9 ЖК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконкому Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, 03.09.1939р. народження, уродженку Приморського краю, Івановського району, с. Миколаївки такою, що втратила право користування квартирою № 175 в будинку № 3 по пр. Героїв в м. Дніпрі (колишня назва м. Дніпропетровськ).

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійснені права власності квартирою № 175 в будинку № 3 по пр. Героїв, в м. Дніпрі (колишня назва м. Дніпропетровськ) з боку ОСОБА_2, 03.09.1939р. народження, уродженки Приморського краю, Івановського району, с. Миколаївки, шляхом зняття її з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпро (колишня назва м. Дніпропетровськ), АДРЕСА_3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконкому Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551грн. 20коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.