АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», про визнання договору купівлі-продажу майнових прав удаваним в частині покупця, визнання права власності на квартиру та машиномісце, виключення майна із спадкової маси спадкодавця, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_9 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року, -

у с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - ТОВ «Житло-Буд», про визнання договору купівлі-продажу майнових прав удаваним в частині покупця, визнання права власності на квартиру та машиномісце, виключення майна із спадкової маси спадкодавця.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року позов задоволено: визнано договір № 217-Щ купівлі-продажу майнових прав від 9 серпня 2011 року на об'єкти нерухомості, укладений між ТОВ «Житло-Буд» та ОСОБА_10 - удаваним в частині покупця; визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 120,8 кв.м., житловою площею 65,6 кв. м та на машиномісце АДРЕСА_2 загальною площею 21,3 кв.м за ОСОБА_2; виключено квартиру АДРЕСА_1, та машиномісце АДРЕСА_2 із спадкової маси померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

_____________________________________________________

Справа № 757/18321/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10449/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

ОСОБА_9, зокрема, посилається на ті обставини, що суд необґрунтовано задовольнив позов, не витребувавши матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_10 Зазначає, що строк на прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10 закінчувався 11 серпня 2015 року, а на момент ухвалення оскаржуваного рішення 17 липня 2015 року спадщину взагалі ніхто не прийняв, чого суд не з'ясував, тоді як стороною оспорюваного правочину та власником майна є померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 Також зазначає, що позивач ОСОБА_2 на підставі боргової розписки від 9 серпня 2011 року є таким самим кредитором померлого ОСОБА_10, як і ОСОБА_9 Зазначає, що рішення районного суду порушує гарантоване ст. 1282 ЦК України її право на задоволення вимог кредитора спадкоємцями померлого боржника в межах спадкового майна.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_9 - ОСОБА_13 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_14 у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, та їх представники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення, виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 9 серпня 2011 року між ТОВ «Житло-Буд» (продавець) та ОСОБА_10 (покупець) укладено договір № 217-Щ купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого, з урахуванням додаткової угоди від 8 жовтня 2012 року, продавець продає, а покупець купує майнові права на наступні об'єкти нерухомості: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 120,80 кв.м. та машиномісце.

Пунктом 1.4. вказаного договору передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцю майнові права на об'єкт нерухомості, а покупець прийняти їх в повному обсязі лише після повної сплати їх вартості, про що оформлюється акт приймання-передачі майнових прав.

Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору на момент його укладення вартість майнових прав 1 кв.м. для квартири становить 10656,94 грн., одного машиномісця - 160000,00 грн. Сторони домовились, що загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості на момент укладення цього договору становить 1474000 грн. При цьому, покупець взяв на себе обов'язок сплатити погоджену сторонами вартість майнових прав в строк до 12 серпня 2011 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том І, а. с. 26).

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що за договором купівлі-продажу майнових прав на спірні об'єкти нерухомості в дійсності покупцем був позивач, і зазначені об'єкти нерухомості були придбані за його кошти й для нього, що не заперечується відповідачами, які позов визнали, та показами свідків, а тому договір купівлі-продажу майнових прав від 9 серпня 2011 є удаваним правочином в частині покупця, оскільки був укладений з метою приховування іншого правочину, а саме укладення даного договору між ТОВ «Житло-Буд» та позивачем, а не із ОСОБА_10, з одночасним визнанням, що покупцем, а отже і власником за ним є позивач, за кошти якого і яким фактично була здійснена купівля спірних об'єктів нерухомості.

Також дійшов висновку про задоволення похідних позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірні об'єкти нерухомості та виключення такого майна із спадкової маси, оскільки саме таким способом позивач може захистити та відновити своє порушене право.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

За правилом ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Пунктом 25 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Так, позивач ОСОБА_2 просив у позові визнати договір купівлі-продажу майнових прав удаваним в частині покупця.

Разом з тим, норма ст. 235 ЦК України передбачає, що удаваним може бути визнаний тільки той правочин, який був вчинений сторонами з конкретно визначеною метою - приховання іншого правочину між тими ж сторонами.

Матеріали справи свідчить про те, що жодного іншого правочину вчинено між сторонами договору купівлі-продажу майнових прав № 217-Щ від 9 серпня 2011 року ОСОБА_10 та ТОВ «Житло-Буд» не було. Метою укладення договору було придбання у власність нерухомого майна.

Крім цього, судом були взяті до уваги покази свідків, проте зі змісту абзацу 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, строк на прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10 закінчувався 11 серпня 2015 року. На момент прийняття оскаржуваного рішення 17 липня 2015 року спадщину ніхто не прийняв. В той час як стороною оспорюваного правочину та власником майна є померлий ОСОБА_10

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», про визнання договору купівлі-продажу майнових прав удаваним в частині покупця, визнання права власності на квартиру та машиномісце, виключення майна із спадкової маси спадкодавця - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова