Справа №345/2187/16-ц
Провадження № 2/345/1061/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Бабійчук Л.В.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у шлюбних відносинах до 2001 року. 19.04.2001 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час син досяг повноліття, проте продовжує навчатися в ОСОБА_5 Склодовської-Кюрі, факультет Біології та Біотехнології, м. Люблін, Республіка Польща. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, він щомісячно оплачує 375,00 злотих, що в гривневому еквіваленті становить 2400,00 грн. за проживання у студентському гуртожитку «Геліос» ОСОБА_5 Склодовської-Кюрі.

Відповідач з листопада 2010 р. працює священнослужителем Капеланії УГКЦ міст Варезе-Комо-Меда/Сенньйо-Лекко, Італія, у звязку із чим має змогу утримувати спільну дитину. Тому, позивач просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн., щомісячно, на утримання сина ОСОБА_6, на час навчання, але не більше, як до досягнення дитиною 23 років.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з вищенаведених підстав. Додатково суду пояснила, що відповідач працює в Італії, отримує великі доходи. А тому має змогу і зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина на час навчання. Син навчається в ОСОБА_7, на державній формі навчання, проте стипендії не отримує. Дохід позивачки становить близько 2000 грн. Позивачці одній важко забезпечити належні умови для навчання сина ОСОБА_6, зокрема, на оплату гуртожитку необхідно близько 3000 грн. на місяць. Водночас позивач в судовому засіданні визнала, що не має документів, які б підтверджували рівень доходів відповідача.

В подальшому позивач в судове засідання не зявилася і не повідомила суд про причини неявки. Щодо неявки в судове засідання представника позивача, то до суду не подано підтверджуючих документів поважної причини його неявки в судове засідання. З метою недопущення затягування розгляду справи, її розгляду в розумні строки, як того вимагає ст. 157 ЦПК України, розгляд справи було продовжено без участі позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що його довіритель згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі по 1200,00 грн. щомісячно. Суду пояснив, що відповідач дійсно працює священнослужитилем в Італії, стабільного доходу не отримує. Твердження позивачки про те, що відповідач отримує великі доходи є безпідставними та необґрунтованими. Тому, представник відповідача просить позов задоволити частково.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 19.04.2001 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). Із свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що його батьком є ОСОБА_3 (а.с. 6).

ОСОБА_4 навчається на стаціонарній формі навчання в ОСОБА_5 Склодовської-Кюрі, факультет Біології та Біотехнології, м. Люблін, Республіка Польща; запланований термін закінчення навчання 30.09.2018 року (а.с. 11-12).

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України).

Представник відповідача визнав, що відповідач являється священиком-місіонером в ОСОБА_7 Італія, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у звязку з його навчанням. Те що ОСОБА_3 являється священнослужителем Капеланії УГКЦ міст Варезе-Комо-Меда/Сенньйо-Лекко в Італії підтверджується роздруківками з інтернетсторінок (а.с. 23-26) та копією листа за підписом ОСОБА_8 Війтишина (а.с. 44).

Згідно із вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому суд не бере до уваги посилання позивача на високий рівень доходів відповідача, оскільки дане твердження є голослівним, не підтверджене належними та допустимими доказами.

Натомість, при визначення розміру аліментів, суд враховує, що відповідач отримує мінливий дохід (а.с. 44). При цьому суд також бере до уваги розмір щомісячної плати за проживання в гуртожитку сина ОСОБА_6 (а.с. 61). Крім того, ОСОБА_4 - молода, здорова людина і зобовязаний на власний розсуд піклуватись про своє утримання та матеріальне забезпечення.

Також суд враховує, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 грудня 2016 року становить 1600 грн. Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн., що буде цілком достатнім для задоволення особистих життєвих потреб сина ОСОБА_6.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 199-200 СК України, ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, священнослужителя Капеланії УГКЦ міст Варезе-Комо-Меда/Сенньйо-Лекко, Італія на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн., щомісячно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 23.06.2016 року і проводити до 30.09.2018 року на час навчання ОСОБА_4 в ОСОБА_5 Склодовської-Кюрі міста Люблін, Республіка Польща, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий: