АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Харченка Володимира Петровича в інтересах Національного авіаційного університету на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Національного авіаційного університету, третя особа: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/8167/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Національного авіаційного університету, третя особа: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку Національного авіаційного університету на підставі ст. ст. 7, 21 КЗпП України у зв'язку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу згідно наказу від 20 серпня 2015 року №2 за підписом в.о. ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3, і поновлено його на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку Національного авіаційного університету з 20 серпня 2015 року.

Стягнуто з Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90 387,97 грн. за вирахуванням обов'язкових платежів за період з 20 серпня 2015 року по 05 листопада 2015 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Національного авіаційного університету в дохід держави судовий збір в сумі 1 391,08 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення з Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_2 середнього заробітку в розмірі 9 038,79 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду Харченко В.П. в інтересах Національного авіаційного університету подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Вважає, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. Твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 було переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку на підставі наказу №622/к від 24 жовтня 2014 року не відповідають дійсності, оскільки попередній контракт №8 від 24 червня 2014 року був розірваний. Натомість укладено новий контракт №10 від 24 жовтня 2014 року за іншою посадою та з іншими умовами праці. Отже, наказ №622/к від 24 жовтня 2014 року про переведення ОСОБА_2 по факту є наказом про призначення його на нову посаду, тому є неправомірним, оскільки не відповідає нормам законодавства України та статуту Національного авіаційного університету, прийнятий з перевищенням повноважень ректора, тому був обґрунтовано скасований наказом в.о. ректора Національного авіаційного університету 20 серпня 2015 року. Вважає, що формулювання наказу №622/к від 24 жовтня 2014 року про переведення ОСОБА_2 на новостворену посаду проректора замість наказу про призначення було спробою ректора Кулика М.С. уникнути обов'язкового отримання подання Вченої ради щодо призначення проректора згідно статуту.

В суді апеляційної інстанції Липовой І.В. в інтересах Національного авіаційного університету апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 з 11 квітня 2000 року працював в Київському міжнародному університеті цивільної авіації, який в подальшому Указом Президента України від 11 вересня 2000 року №1059/2000 перейменовано в Національний авіаційний університет (т.2, а.с.12).

25 лютого 2009 року на позивача наказом №130/к від 11 березня 2009 року покладено виконання обов'язків проректора із заочного та дистанційного навчання. Дана посада була введена рішенням Вченої ради Національного авіаційного університету, ОСОБА_2 отримав рекомендацію від Вченої ради Національного авіаційного університету на призначення, до затвердження на посаді у встановленому законодавством порядку (т.1, а.с.199; т.2, а.с.12).

11 листопада 2009 року ОСОБА_2 на підставі наказу №675/к від 11 листопада 2009 року переведено на посаду проректора із заочного та дистанційного навчання університету на умовах контракту (т.1, а.с.200; т.2, а.с.12)

Відповідно до контракту №133/к від 18 жовтня 2011 року ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду проректора з заочного та дистанційного навчання з 01 жовтня 2011 року по 30 червня 2013 року на підставі наказу №695/к від 17 жовтня 2011 року (т.1, а.с.210-211).

12 червня 2013 року з ОСОБА_2 було переукладено контракт №21/к про прийняття його на роботу на посаду проректора з заочного та дистанційного навчання з 01 липня 2013 року по 30 червня 2014 року на підставі наказу №302/к від 11 червня 2013 року (т.1, а.с.218-219).

23 червня 2014 року з ОСОБА_2 було переукладено контракт №8 про прийняття його на роботу на посаду проректора з заочного та дистанційного навчання з 01 липня 2014 року по 30 червня 2019 року на підставі наказу №309/к від 20 червня 2014 року (т.1, а.с.213, 220).

Наказом ректора Національного авіаційного університету Кулика М.С. №622/к від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_2 переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку університету за строковим трудовим договором з 23 жовтня 2014 року по 22 жовтня 2019 року на умовах контракту та розірвано контракт №8/к від 23 червня 2014 року (т.1, а.с.41, 224).

Наказом в.о. ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3 від 20 серпня 2015 року № 2 скасовано наказ №622/к від 24 жовтня 2014 року та звільнено ОСОБА_2 з посади проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку університету з 20 серпня 2015 року на підставі ст.ст. 7, 21 КЗпП України у зв'язку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу (т.1, а.с.42).

Наказом в.о. ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3 від 05 листопада 2015 року № 966/к відмінено наказ в.о. ректора Національного авіаційного університету № 2 від 20 серпня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку університету, поновлено ОСОБА_2 на вказаній посаді та відновлено дію контракту з 06 листопада 2015 року (т.2, а.с.6).

06 листопада 2015 року наказом № 962/к в.о. ректора Університету Харченка В.П. скасовано повністю всі накази від 05 листопада 2015 року, підписані ОСОБА_3 від імені керівника Національного авіаційного університету, без повноважень (т.1, а.с.119).

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Національного авіаційного університету, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати наказ Національного Авіаційного Університету від 20 серпня 2015 року №2, яким його було звільнено з роботи та поновити його на раніше займаній посаді проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку Національного авіаційного університету, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 серпня 2015 року по час ухвалення рішення у справі, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ОСОБА_3 вийшов за межі своїх повноважень, передбачених статутом Національного авіаційного університету, оскільки пунктом 5.2.2. останнього ректорові надано повноваження виключно на видачу наказів та розпоряджень, надання обов'язкових для виконання доручень, але аж ніяк не право скасовувати попередні накази ректора. Також вважає, що для того, щоб звільнити його з посади відповідач мав би отримати згоду Вченої ради Національного авіаційного університету та органів студентського самоврядування, що прямо передбачено в п.5.3.3. статуту Національного авіаційного університету, проте цієї процедури відповідачем дотримано не було.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, визнавши незаконним звільнення останнього з посади проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку Національного авіаційного університету згідно наказу №2 від 20 серпня 2015 року, поновивши ОСОБА_2 на роботі та стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90 387,97 грн. за період з 20 серпня 20158 року по 05 листопада 2015 року.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 2 ч. 1, ч. 2 ст. 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може укладатись на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках. Передбачених законодавчими актами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ч.7 ст. 27 Закону України «Про вищу освіту» вищий навчальний заклад діє на підставі власного статуту. Статут вищого навчального закладу повинен містити, зокрема, повноваження органів управління вищого навчального закладу, права та обов'язки керівника вищого навчального закладу.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник (ректор, президент, начальник, директор), права якого визначаються статутом.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень призначає на посаду та звільняє з посади працівників.

Згідно ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» колегіальним органом управління вищого навчального закладу є Вчена рада, повноваження якої встановлюються статутом.

Відповідно до п.5.1.1 статут Національного авіаційного університету безпосереднє управління діяльністю Національного авіаційного університету здійснює ректор, який діє на засадах поєднання єдиноначальності та колективних рішень, напрацьованих радами, зборами, конференціями тощо в межах своєї компетенції згідно із статутом та законодавством.

Керівництво навчальною, навчально-методичною, науковою та адміністративно-господарською діяльністю університету здійснюють проректори. Кількість посад проректорів у межах виділеного фонду оплати праці встановлює ректор з урахуванням пропозицій Вченої ради університету, за погодженням з міністерством освіти та науки України. Наймання на роботу і звільнення проректорів, керівників структурних підрозділів здійснюється за наказом ректора на умовах, передбачених законодавством та статутом.

Ректор в межах наданих йому повноважень згідно п.5.2.2 статуту призначає за поданням Вченої ради Національного авіаційного університету першого проректора, проректорів, визначає їх службові обов'язки та звільняє їх з роботи.

Заперечуючи проти позову, представник Національного авіаційного університету посилався на те, що в жовтні 2014 року трудові відносини між сторонами були припинені і відбулося нове прийняття ОСОБА_2 на роботу,на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку університету за строковим трудовим договором, яке відповідно до статуту та Закону України «Про вищу освіту» вимагає дотримання певної процедури, чого зроблено не було.

Разом з тим, як вбачається з трудової книжки, 23 жовтня 2014 року ОСОБА_2 на підставі наказу №622/к від 24 жовтня 2014 року було переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку університету за строковим трудовим договором із збереженням умов контракту (т.2, а.с.13).

Також зі змісту витягу з наказу ректора Національного авіаційного університету Кулика М.С. № 622/к від 24 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 було наказано перевести на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку університету за строковим трудовим договором з 23 жовтня 2014 року по 22 жовтня 2019 року на умовах контракту та розірвати контракт №8/к від 23 червня 2014 року (т.1, а.с.41, 224).

Натомість, відомості про припинення трудових відносин між ОСОБА_2 та Національним авіаційним університетом матеріали справи не містять.

Зокрема в наказі №622/к від 24 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 застосовано термін «переведення», в той час, як стосовно ОСОБА_9 застосовано термін «звільнення» (т.1, а.с.41), що виключає ймовірність припущення того, що в даному випадку по відношенню до ОСОБА_2 мало місце звільнення. Відтак, відбулося переведення з однієї посади на іншу в межах Національного авіаційного університету без розірвання трудових відносин між сторонами, що не потребує згоди Вченої ради Національного авіаційного університету.

Переведення ОСОБА_2 відбулося внаслідок внесення змін до штатного розпису, згідно якого з 01 жовтня 2014 року виведена посада проректора з заочного та дистанційного навчання та введено посаду проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку (т.1, а.с.229).

В той же час, аналіз вищенаведених положень статуту свідчить про те, що для звільнення проректора необхідно отримати згоду Вченої ради Національного авіаційного університету, чого за встановлених обставин зроблено не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, про те, що при звільненні ОСОБА_2 відповідачем були допущені порушення вимог трудового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поновлення ОСОБА_2 на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку Національного авіаційного університету та відповідно до положень ст. 235 КЗпП України стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Харченка Володимира Петровича в інтересах Національного авіаційного університету відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова