Справа №461/2254/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Турчин З.В.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2 третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Центральної міської лікарні міста Рівне за участю третьої особи головного лікаря Центральної міської лікарні міста Рівне ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Центральної міської лікарні міста Рівне за участю третьої особи головного лікаря Центральної міської лікарні міста Рівне ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01 серпня 2015 року вона працює у Рівненської центральній міській лікарні(далі Рівненська ЦМЛ) на посаді лікаря нейрохірурга для надання цілодобової медичної допомоги за скеруванням згідно державного замовлення. Наказом № 66-кз від 10 лютого 2016 року її притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вказаний наказ вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відмови виконувати вказівки завідуючого відділенням не було. Крім того, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення графіку проходження медичного огляду здійснене з порушенням вимог КЗпП України, так як сплинув строк притягнення до дисциплінарної відповідальності та є наслідком неприязного ставлення до неї з боку адміністрації лікарні.

09 березня 2016 року її було ознайомлено з наказом № 87 - кз від 01 березня 2016 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення за відмову виконувати вказівки завідуючого відділенням; недостатнє спостереження за пацієнтами, що перебували на лікуванні; не відображення в медичній картці стаціонарного хворого даних про зміну стану важкохворого, тобто порушення вимог посадової інструкції та наказу Міністерства охорони здоров*я України від 14 лютого 2012 року №110. Стверджує, що жодного порушення нею допущено не було, а відтак накази про накладення дисциплінарних стягнень є незаконними та підлягають скасуванню.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали аналогічні їх змісту пояснення, просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши наступне. При прийнятті позивача на інтернатуру та переведенні на посаду лікаря -нейрохірурга вона була ознайомлена з посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з нею були проведені необхідні інструктажі. Відповідно до діючого законодавства позивач підлягала обовязковому профілактичному медичному огляду, однак порушила графік його проходження. Позивач ігнорувала усні попередження про необхідність надати медичні документи про проходження огляду, що змусило адміністрацію лікарні скласти відповідні акти та попередити її про недопущення до наступного чергування. Надані в подальшому позивачем медичні документи з комунальної міської поліклініки №1 міста Львова змусили адміністрацію Рівненської ЦМЛ зробити їх перевірку, так як були видані в іншому місті. Порушення графіку медичного огляду, невиконання вказівок завідуючого відділенням стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

24 січня 2016 року під час чергування позивача завідувач відділення зателефонував у відділення з метою отримання інформації про пацієнтів, які поступили, та про стан пацієнтів, які перебували під динамічним спостереженням і потребували певних корекцій в лікуванні. Проте, позивач відмовилася інформувати завідуючого відділенням про стан здоровя пацієнтів. 02 лютого 2016 року при передачі зміни було встановлено, що позивач під час чергування знову грубо порушила вимоги Посадової інструкції, що стало підставою для винесення другого наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити, так як адміністрація Рівненської ЦМЛ діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем грубо порушувалися посадові обовязки.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. В свою чергу, до компетенції суду належить перевірка додержання передбачених законом підстав та порядку застосування до працівників дисциплінарного стягнення, тобто законність наказу.

Відповідно до ч.1ст.148 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно ч. 1, 3 ст. 241-1 КЗпП України встановлено, що строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Згідно з наказом № 93-к від 23 липня 2015 року позивач була переведена на посаду лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги нейрохірургічного відділення з 01 серпня 2015 року із визначенням посадового окладу (а.с.41,43).

Приписами ч.1 ст.159 КЗпП України встановлений обовязок для працівника проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Згідно ст.169 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Наказом Міністерства охорони здоровя України № 280 від 23 липня 2002 року «Щодо організації проведення обовязкових профілактичних медичних оглядів працівниками окремих професій, виробництв і організацій, діяльність яких повязана з обслуговуванням населення» були затверджені:

- Правила проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів працівників окремих професій, виробництв і організацій, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб;

- Перелік необхідних обстежень лікарів-спеціалістів, видів клінічних, лабораторних та інших досліджень, що необхідні для проведення обов'язкових медичних оглядів, та періодичність їх проведення;

- Перелік протипоказань для роботи за професіями, визначеними в Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам.

- Форму первинної облікової документації № 1-ОМК «Особиста медична книжка» та Інструкцію щодо її заповнення .

На виконання вимог вищевказаних нормативних актів наказом № 21 від 22 січня 2015 року у Рівненській ЦМЛ був встановлений порядок проведення щорічних медичних оглядів працівників(а.с.85-88). Обовязок позивача проходити щорічні профілактичні медичні огляди закріплений і в пункті 3.30 Посадової інструкції.

За даними графіку обстеження на носійство золотистого стафілококу та дезгрупи відділень ЦМЛ на 2015 рік, працівники нейрохірургічного відділення обстежуються у першому півріччі 10 лютого, у другому півріччі 03 листопада поточного року; дезгрупа з 12 по 15 жовтня поточного року(а.с.46).

Таким чином, адміністрації лікарні було відомо про невиконання графіку обстеження з боку позивача починаючи з 04 листопада 2015 року. В той же час, наказ № 66-кз був виданий 10 лютого 2016 року, тобто з порушенням строку встановленого ч.1 ст.148 КЗпП України. Суд погоджується з позицією відповідача, що позивачем порушені вимоги КЗпП України, наказу Міністерства охорони здоровя України № 280 від 23 липня 2002 року «Щодо організації проведення обовязкових профілактичних медичних оглядів працівниками окремих професій, виробництв і організацій, діяльність яких повязана з обслуговуванням населення». Однак, при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача адміністрацією лікарні не було враховано, що строк встановлений законом сплив. З огляду на зазначене, вищевказаний наказ підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про скасування наказу №87-кз від 01 березня 2016 року суд приходить до висновку, що такі не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Посадовою інструкцією лікаря-нейрохірурга (а.с.10-13) передбачено, що для виконання своїх функціональних обовязків лікар-нейрохірург зобовязаний: забезпечувати раннє виявлення, кваліфіковане та своєчасне обстеження та лікування хворих нейрохірургічного профілю; проводити стаціонарне спостереження за хворими з нейрохірургічною патологією, патологією в палатах ІТ, з оформленням щоденників в медичній карті стаціонарного хворого, та за потреби корекцію обєму обстежень та лікування; вести медичні карти стаціонарних хворих, виписувати рецепти; в разі необхідності надавати невідкладну медичну допомогу(розділ 3). Лікар-нейрохірург безпосередньо підпорядковується завідуючому відділенням та заступнику головного лікаря з хірургічної роботи(розділ 7).

Як вбачається з матеріалів судового провадження такі вимоги належним чином позивачем виконані не були.

Згідно даних які містяться в доповідних записках завідуючого відділенням ОСОБА_6 від 02 лютого 2016 року та від 05 лютого 2016 року позивач під час чергування 01 лютого 2016 року не спостерігала пацієнтів, що перебували в палаті інтенсивної терапії нейрохірургічного відділення, не відобразила в медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_7 зміну стану важкохворого та переведення пацієнта з загальної палати в палату інтенсивної терапії(а.с.53,60).

Вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_8В, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10М, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які зазначили, що позивач грубо порушувала посадові обовязки та своїми діями порушувала трудову дисципліну, не виконувала вказівок завідуючого відділення, не підтримувала з колективом дружніх відносин.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу № 66-кз від 10 лютого 2016 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 212, 215-218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Центральної міської лікарні м. Рівне № 66-кз від 10 лютого 2016 року «Про накладення дисциплінарного стягнення».

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Городецька