Справа №591/608/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1919/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичних осіб підприємців ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

10 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який уточнивши (а.с. 84), обґрунтовував тим, що 06 січня 2016 року внаслідок падіння на слизькій підлозі в тамбурі приміщення магазину «Точка» по пр. М.Лушпи, 13 у м. Суми, отримав перелом лівої гомілки зі зміщенням. Внаслідок чого, був госпіталізований на 2 тижні до лікарні, де йому зробили операцію. На прохання оплатити лікування, директор магазину не прореагував. Тому посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з субєктів підприємницької діяльності ОСОБА_4, ОСОБА_5, які орендують приміщення за вказаною адресою, матеріальну шкоду у розмірі 5199 грн. та 15000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. При цьому зазначає, що суд першої інстанції проігнорував вимоги п. 11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270, за яким нещасні випадки, які сталися з працюючими особами, розслідуються комісією, утвореною організацією, де працює потерпілий. Акт службового розслідування за фактом отримання травми був складений за місцем його роботи та доданий до матеріалів справи. Вказує, що суд не взяв до уваги пояснення свідка, який підтвердив його падіння у тамбурі магазину. Вважає, що ушкодження здоровя сталося з вини працівника відповідачів, тому вони повинні відшкодувати матеріальну шкоду та завдану моральну шкоду.

Заслухавши пояснення позивача та його представника ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідачів адвоката ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту заподіяння йому шкоди внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів, зокрема, неналежне виконання відповідачами своїх обовязків щодо утримання приміщення магазину не встановлені відповідним актом про нещасний випадок невиробничого характеру.

З матеріалів справи вбачається, що 06 січня 2016року о 13 год. 40 хв. бригадою Сумської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги був здійснений виїзд за викликом до ОСОБА_3 за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи, буд. 13, магазин «Точка». Діагноз: пошкодження звязкового апарату лівого гомілко-ступневого суглобу. Після огляду та наданої допомоги потерпілого доставлено до травмпункту СМКЛ №1, що підтверджується довідкою КЗ Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 498/6 від 20 квітня 2016 року (а.с. 46).

Згідно з листком непрацездатності, серія АГИ № 822198, виданим 08 січня 2016 року, ОСОБА_3 перебував на лікуванні у КУ Сумська міська клінічна лікарня № 1 у період з 06 січня по 02 лютого 2016 року (а.с. 12), а з виписки із історії хвороби № 203 вбачається, що позивач з 11 січня по 22 січня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: закритий гомілковий перелом медіальної і латеральної щиколоток лівої гомілки зі зміщенням, з пошкодженням дистального синдесмозу (а.с. 13).

За місцем роботи позивача ОСОБА_8 ліцеєм інтернатом з посиленою військово фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.І. Харитоненка проведено службове розслідування за фактом отримання травми полковником ОСОБА_3 та 04 лютого 2016року складено ОСОБА_1 службового розслідування за фактом отримання травми (а.с. 88).

Зі змісту ОСОБА_1 службового розслідування вбачається, що 06 січня 2016 року близько о 13 годині ОСОБА_3 зайшов до магазину «Точка» по пр. М.Лушпи, 13 у м. Суми , на вході до магазину у тамбурі підсковзнувся та впав. За допомогою відвідувачів магазину була викликана швидка медична допомога та постраждалого доставлено до травмпункту центральної міської лікарні, де було встановлено факт отримання травми: закритий уламковий перелом медіальної і латеральної щиколотки лівої гомілки зі зміщенням (а.с. 88).

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежиле приміщення площею 2316,1 кв.м, розташоване за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи, буд. 13, належить на праві колективної власності ТОВ «Муссон», а нежиле приміщення площею 1217 кв.м за цією ж адресою належить на праві приватної власності ПП «Сакура», частка власності 52/100 (а.с. 164-168).

З листа ПП «Сакура» від 20 квітня 2016 року, вих. № 11 вбачається, що приміщення магазину «Точка» та тамбур входу до магазину належить ПП «Сакура». На приміщення магазину складено два договори оренди нежилого приміщення, а саме: договір оренди від 01 листопада 2013 року з ФОП ОСОБА_4 із загальною площею користування 55 кв.м та договір оренди від 01 січня 2014 року з ФОП ОСОБА_5 із загальною площею користування 245 кв.м. Частини приміщення, що орендуються не розмежовані, порядок користування узгоджується орендарями, прибирання здійснюється орендарями самостійно (а.с. 73).

Згідно з договором оренди нежилого приміщення від 01 листопада 2013 року, укладеним між ПП «Сакура» та ФОП ОСОБА_4, підприємець прийняв в оренду торгову площу 55 кв.м, а за договором оренди нежилого приміщення від 01 січня 2014 року, ПП «Сакура» надало в оренду ФОП ОСОБА_5 торгову площу 245 кв.м та коридори 12 кв.м (а.с. 74 75).

Пунктом 2.2.2 вказаних договорів оренди визначено, що орендарі зобовязуються утримувати приміщення в зразковому санітарному стані згідно з вимогами СЕС.

З листа ПП «Сакура» від 23 грудня 2016 року, вих. № 16, вбачається, що тамбур магазину «Точка» разом із торгівельною площею, зданий в оренду ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 Копія плану приміщення, зданого в оренду додається та виділена червоним кольором. Здана в оренду площа прибирається найманими працівниками орендаторів. Ніякого відношення до набору персоналу в магазин «Точка» орендодавець не має. Після затвердження технічного паспорту 30 вересня 2011 року, перепланувань не було (а.с. 220-222).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з підп. 13 п. 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою КМУ від 22 березня 2001 року № 270, розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час перебування в громадських місцях, на об'єктах торгівлі та побутового обслуговування, у закладах лікувально-оздоровчого, культурно-освітнього та спортивно-розважального призначення, в інших організаціях, а також у рекреаційних зонах.

Пунктом 11 вказаного Порядку визначено, що нещасні випадки (за винятком групових), які сталися з працюючими особами, розслідуються комісією, утвореною організацією, де працює потерпілий, у складі голови комісії - посадова особа, яку визначає керівник організації, і членів комісії - керівника відповідного структурного підрозділу, представника профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноваженого трудового колективу, якщо потерпілий не є членом профспілки. Рішення щодо розслідування нещасного випадку приймається керівником організації на підставі звернення потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, листка непрацездатності або довідки лікувально-профілактичного закладу.

За п.п. 12, 13 Порядку, за результатами розслідування нещасного випадку , складається акт за формою НТ (невиробничий травматизм) згідно з додатком 3, який затверджується керівником органу (організації), що проводив розслідування. Необхідна кількість примірників акта визначається в кожному окремому випадку. Акт за формою НТ надсилається: потерпілому або особі, яка представляє його інтереси; районній держадміністрації (виконавчому органу міської, районної у місті ради, на території якої стався нещасний випадок); організації, де працює або навчається потерпілий; організації, яка відповідальна за безпечний стан території чи об'єкта, де стався нещасний випадок. Реєстрація нещасних випадків, за результатами розслідування яких складаються акти за формою НТ, проводиться районними держадміністраціями (виконавчими органами міських, районних у містах рад) та організаціями, які проводили розслідування, у журналі за встановленою формою (додаток 7).

Відповідно до п. 10 Порядку провадження торговельної діяльності, затвердженого постановою КМУ від 15 червня 2006 року № 833, суб'єкти господарювання повинні забезпечити відповідність приміщення (місця) для провадження діяльності у сфері торгівлі і ресторанного господарства необхідним санітарним нормам, а технічного стану приміщення (місця), будівлі та устаткування - вимогам нормативних документів щодо зберігання, виробництва та продажу відповідних товарів, а також охорони праці.

Крім того, згідно з п. 4 Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний забезпечити стан торговельних приміщень для роздрібного продажу продовольчих товарів відповідно до вимог санітарно-гігієнічних, технологічних, протипожежних норм і правил щодо приймання, зберігання та реалізації харчових продуктів і продовольчої сировини, належного зберігання матеріальних цінностей, створення умов для використання реєстраторів розрахункових операцій.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що ушкодження здоровя позивач отримав в приміщенні магазину, орендарями якого є відповідачі та які повинні були дотримуватися нормативно правових актів, які регулюють торгівельну діяльність, зокрема, і забезпечення приміщення необхідними санітарними нормами при здійсненні торгівлі та правилами техніки безпеки.

Твердження позивача про те, що ушкодження здоровя він отримав у приміщенні магазину, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, довідкою швидкої медичної допомоги, ОСОБА_1 службового розслідування.

Та обставина, що розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем у приміщенні магазину «Точка» по пр. М.Лушпи, 13 у м. Суми, не проведено згідно з Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, зокрема, Сумською міською клінічною лікарнею, до якої був доставлений потерпілий, не надіслано письмового повідомлення за встановленою формою до районної держадміністрації (п. 6 Порядку), примірник ОСОБА_1 службового розслідування за фактом отримання травми ОСОБА_3 не надсилався до установ, визначених п. 12 вказаного Порядку, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не свідчить, що шкода заподіяна позивачеві не з вини відповідачів.

У даному випадку, між діями відповідачів щодо недотримання правил техніки безпеки та незабезпечення торгівельного приміщення належними санітарними нормами і ушкодженням здоровя відповідача є прямий причинний звязок, тому потерпілому підлягають відшкодуванню витрати, повязані з його лікуванням у розмірі 4089 грн. 01 коп., які підтверджуються копіями фіскальних чеків та квитанції на придбання медичних препаратів та набору металоконструкцій для остеосинтезу малогомілкової кістки (а.с. 9 10).

Твердження представника відповідачів про те, що позов заявлений до неналежних відповідачів, оскільки здана в оренду площа прибирається працівниками орендодавця, є безпідставними та спростовуються листами ПП «Сакура» від 20 квітня 2016 року, вих. № 11 та від 23 грудня 2016 року, вих. № 16, з яких вбачається, що здана в оренду площа прибирається найманими працівниками орендаторів. Ніякого відношення до набору персоналу в магазин «Точка» орендодавець не має (а.с. 73, 220).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром, покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.

При визначенні розміру морального відшкодування колегія суддів бере до уваги ті обставини, що позивач внаслідок травмування зазнав моральних страждань, вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення здоровя, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягає стягненню на його користь з відповідачів у солідарному порядку моральна шкода у розмірі 4000 грн.

За вищевикладених підстав, обставин для стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 грн. колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, підп. 1, 2 п. 1 ч. 1 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн. за розгляд справи судом першої інстанції (551,2 грн. вимога майнового характеру + 551,2 грн. вимога немайнового характеру) та 1212,64 грн. за апеляційний перегляд справи в дольовому порядку, тобто по 1157,52 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з фізичних осіб підприємців ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в солідарному порядку грошові кошти в розмірі 4089 грн. 01 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 2315,04 грн., тобто по 1157,52 грн. з кожного.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді