УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» про визнання недійсним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 27 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2016 року, в с т а н о в и л а: У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 16 липня 2002 року він працював водієм автотранспортних засобів автотранспортного цеху «Курахівська теплова станція» товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (далі - ТОВ «ДТЕК Східенерго»). Наказом № 1099 від 19 червня 2013 року йому було оголошено догану за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, яке за висновком адміністрації виразилося у вживанні спиртних напоїв на території автотранспортного цеху. Вважав цей наказ незаконним, оскільки урочистий захід був організований з дозволу керівництва «Курахівська теплова станція» «ДТЕК Східенерго», наявність алкогольного сп'яніння в нього ніхто не встановлював, Правил внутрішнього трудового розпорядку він не порушував. 18 червня 2013 року він написав заяву про звільнення за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, про що відповідачем 21 червня 2013 року видано наказ № 128-к. Зазначав, що ця заява не відповідає його волевиявленню, так як написана під впливом адміністрації підприємства, на наступний робочий день він виходив на роботу, мав намір працювати й надалі, але був недопущений до виконаня своїх обов'язків. Такі неправомірні дії відповідача завдали йому моральної шкоди. З огляду на викладене, просив: визнати незаконними та скасувати пункти 1 та 2 наказу № 1099 від 19 червня 2013 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани; визнати незаконним та скасувати наказ № 128-к від 21 червня 2013 року про його звільнення з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; поновити його на попередньому місці роботи - водієм автотранспортних засобів автотранспортного цеху відокремленого підрозділу «Курахівська теплова станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго»; стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 15 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 27 травня 2014 року позов задоволено частково. Скасовано п. 1 та п. 2 наказу відокремленого підрозділу «Курахівська теплова станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» № 1099 від 19 червня 2013 року відносно ОСОБА_4 щодо оголошення догани та обмеження нарахування премії на час дії дисциплінарного стягнення. У задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ТОВ «ДТЕК Східенерго» на користь ОСОБА_4 100 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст. ст. 21, 24, 38, 237-1 КЗпП України, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки у заяві про звільнення ОСОБА_4 просив його звільнити саме з 21 червня 2013 року, при цьому заяву про відкликання заяви про звільнення позивач подав вже після звільнення - 25 червня 2013 року. Також, встановивши факт незаконного дисциплінарного стягнення, накладеного на позивача, та обмеження нарахування, правильним є висновок апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, сума якої визначена відповідно до вимог розумності та справедливості. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і не згоди заявника з висновком суду по їх оцінці. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2016 року та рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 27 травня 2014 року в нескасованій апеляційним судом частині залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: Ситнік О.М. Іваненко Ю.Г. Маляренко А.В.
й