Справа № 2-3136/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Слободянюк А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Живий істочнік», треті особи: ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача 4 717 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 1300 грн. витрати на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07.10.2015 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, припаркував вказаний автомобіль у дворі дому № 75/2 по вул. Закревського. В той час, автомобіль НОМЕР_2, який стояв позаду, почав рух заднім ходом та здійснив наїзд на автомобіль позивача.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1, отримав пошкодження, відновлювальна вартість яких згідно з розрахунком ТОВ «Автогарант АВ» від 09.11.2015 року становить 29 717,45 грн. При цьому, у листопаді 2015 року ПАТ «СК «УНІКА» виплатила позивачу страхову виплату у розмірі 25 000 грн., отже, різниця між фактичною та завдано шкодою становить 4 717 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Також, посилаючись на ст. 1167 ЦК України, позивач вказував, що, окрім матеріальної шкоди, відповідач своїми діями заподіяв і моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 2 000 грн., тому, що своїми діями відповідач завдав позивачу нервового стресу і витрат часу на правову допомогу, що потребувало додаткових матеріальних витрат та завдало душевних страждань.

В судове засідання позивач надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, матеріали справи містять письмові заперечення представника відповідача, відповідно до змісту яких представник відповідача, не погоджуючись з розрахунком суми завданої шкоди, вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6941238 від 22.10.2014 року, яким забезпечена відповідальність власника на суму 50000 грн.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце судового розгляду.

Таким чином, суд, врахувавши заяву позивача, вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.10.2015 року в м. Києві у дворі дому № 75/2 по вул. Закревського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та «ГАЗ 3302», д.н. НОМЕР_3 ,під керуванням ОСОБА_2, який перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Живий істочник».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1, отримав пошкодження, відновлювальна вартість яких згідно з розрахунком ТОВ «Автогарант АВ» від 09.11.2015 року становить 29 717,45 грн.

У листопаді 2015 року ПАТ «СК «УНІКА» виплатила позивачу страхову виплату у розмірі 25 000 грн., тому різниця між фактичною та відшкодованою шкодою становить 4 717 грн., яку відповідач відмовляється сплачувати у добровільному порядку.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної, або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому вина завдавача шкоди презюмується, тобто відсутність вини доводиться особою, яка завдала шкоду.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Також відповідно до постанови від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховний суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і тому суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

При цьому у випадку відшкодування шкоди особою, якою таку шкоду завдано і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача становить 4 717 грн., розрахунок якого представник відповідача не спростував. При цьому суд враховує обрання позивачем розміру відшкодування саме за фактично виконані роботи по відновленню автомобіля в сумі 29 717,45 грн., а не розрахункову вартість матеріального збитку з врахуванням зносу в розмірі 31530,88 грн., що навіть за вирахуванням встановленої франшизи в розмірі 1497,30 грн. становить більшу суму, ніж просив позивач.

Крім того, позивач вказував на спричинення йому моральної шкоди за тих обставин, що своїми діями відповідач завдав позивачу нервового стресу і витрат часу на правову допомогу, що потребувало додаткових матеріальних витрат та завдало душевних страждань.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням майна.

За приписами ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

За викладених вище обставин суд погоджується з наявністю підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням майна останнього.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат в розмірі 1300 грн., пов'язаних із отриманням правової допомоги, то слід зазначити, що відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу відшкодовуються, якщо вони пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Однак надана позивачем довідка від 24.02.2016 року, за якою позивачем, нібито, було сплачено 1300,00 грн. за складання позовної заяви адвокатом ОСОБА_3, не є тим документом, який підтверджує понесені витрати саме на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права в зв'язку з розглядом цієї справи, оскільки жодним чином не свідчить про надання цих послуг особою, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання такої допомоги.

За таких обставин суд не знаходить підстав для стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат за надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 717 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Крім того, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. за вимоги матеріального характеру та в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., за вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, враховуючи не здійснення цієї оплати позивачем.

Керуючись ст.ст. 1166,1167, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Живий істочнік», треті особи: ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Живий істочнік» на користь ОСОБА_1 4 717 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Живий істочнік» в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: