Апеляційний суд Житомирської області
Справа №605/538/2012 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 44 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2016 року

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи Орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області (далі Орган опіки та піклування), Осівецька сільська рада Брусилівського району Житомирської області (далі Осівецька сільська рада) про визнання незаконною реєстрацію та виселення з житлового будинку

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, яка діє в інтересах: ОСОБА_4, 18.01.2006 р. н., ОСОБА_5, 07.07.2008 р. н., ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_8, 09.04.2014 р. н., треті особи - орган опіки та піклування, Осівецька сільська рада про визнання незаконною реєстрацію та виселення, посилаючись на те, що відповідачі незаконно зареєстровані та проживають в будинку, який за договором іпотеки та за судовим рішенням, належить банку.

Позов банк обґрунтував тим, що 10 липня 2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ZRZ0GA00003938, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 55625,00 доларів США строком до 09.07.2017.

З метою забезпечення своєчасного погашення кредитних коштів, а також відсотків за користування ними, був укладений договір іпотеки № ZRZ0GA00003938 від 10 липня 2007 року за яким ОСОБА_3 був наданий в іпотеку будинок № 50-а по вул. Кірова, що розміщений у с. Осівці, Брусилівського району, Житомирської області.

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. ОСОБА_2 зобовязання не виконує. Рішенням суду від 15.03.2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок № 50-а по вул. Кірова в с.Осівці, Брусилівського району, Житомирської області, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Але виконати дане рішення та захистити свої інтереси шляхом повернення коштів, наданих у кредит, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, банк не має можливості, так як у вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які на момент укладення договору іпотеки, відповідно до паспортних даних ОСОБА_3, проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі, крім ОСОБА_2, були зареєстровані в будинку, який є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки, однак іпотекодавець ОСОБА_3 в порушення умов договору іпотеки, до банку із проханням надати дозвіл на реєстрапцію вказаних осіб у предметі іпотеки не зверталась і, відповідно, згоду іпотекодержателя - не отримувала.

На письмову вимогу банку звільнити передане в іпотеку жиле приміщення, відповідачі вказане житло не звільняють.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення суду просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ZRZ0GA00003938 від 10 липня 2007 року відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 55625,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.07.2017.

На забезпечення кредитного договору між позивачем та відповідачем - ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 10 липня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 надала в іпотеку належний їй на праві власності будинок № 50-а, що розташований по вул. Кірова (після перейменування вул. Центральна) в с. Осівці, Брусилівського району, Житомирської області.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.03.2010 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно та виселення з будинку були задоволені частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003938 від 10.07.2007 було звернуто стягнення на будинок, який розташовано за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Осівці, вул. Кірова, 50-а, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем. В задоволені позовних вимог про виселення було відмовлено.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області згідно запису в погосподарській книзі № 1, по вул. Центральній (раніше вул. Кірова) буд. 50-а в с. Осівці, Брусилівського району, Житомирської області зареєстровані: ОСОБА_3, 1967 р. н., ОСОБА_2, 1966 р. н., ОСОБА_6, 1989 р. н., ОСОБА_7, 1991 р. н., ОСОБА_9, 1994 р. н., ОСОБА_10, 1998 р. н., ОСОБА_4, 2006 р. н., ОСОБА_5, 2008 р. н., ОСОБА_8, 2014 р. н. (т. 2 а. с. 46).

Як вбачається з матеріалів справи на момент укладення договору іпотеки в будинку була зареєстрована одна особа - відповідач ОСОБА_2 Всі інші особи, в тому числі неповнолітні діти були зареєстровані в будинку після укладення договору іпотеки і без згоди іпотекодержателя.

Також судом першої інстанції встановлено, що предмет іпотеки-будинок №50-а по вул. Кірова (після перейменування вулиця Центральна) в с. Осівці, Брусилівського району, Житомирської області придбано не за кошти отримані ОСОБА_2 за кредитним договором № ZRZ0GA00003938 від 10 липня 2007 року.

На виконання вимог Закону України «Про іпотеку» в 2011 році позивачем були направлені відповідачам повідомлення про добровільне виселення з будинку, що є предметом іпотеки, однак вимоги повідомлень, відповідачами виконано не було.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав, передбачених законом, для виселення відповідачів із спірного будинку без надання їм іншого постійного житла, оскільки вказаний будинок не був придбаний за рахунок коштів, отриманих за умовами кредитного договору від 10 липня 2007 року.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та положень статті 109 ЖК України особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК України).

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 № 6-39цс15 та №6-1892цс15 від 30 вересня 2015, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

При перегляді рішення суду першої інстанції колегія суддів також приймає до уваги, що 31.08.2016 позивач подав до суду уточнену позовну заяву (т.2 а.с.66), в якій відмовився від вимог про визнання незаконної реєстрації та її скасування до управління міграційної служби України в Житомирській області, іншого відповідача не просив суд залучити.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.309 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: