Провадження № 2/760/4507/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про усунення спадкоємця від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

09.06.2016 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка ОСОБА_4, яка постійно проживала за адресою АДРЕСА_1, разом зі своїм чоловіком - відповідачем у справі - ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно: квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

Позивач посилається на те, що перед смертью її дочка тяжко захворіла в зв`язку з чим через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного лікування, стороннього догляду і турботи. Проте, відповідач за весь час хвороби ОСОБА_4 не надавав будь-якої допомоги - ні матеріальної, ні моральної, ні фізичної.

Посилаючись на наведені вище обставини, позивач зазначає, що відповідач мав можливість але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної підтримки, а тому позивач вважає, що відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача і просила їх задовольнити.

Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві звернулася до суду з заявою про розгляд справи у відсутності свого представника. Справу просять вирішити на підставі наявних у ній документів.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданного відділом ДРАЦС Солом`янського району м.Києва. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є: її чоловік, позивач ОСОБА_1 та її мати, відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповідом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України визначеє, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, зазначаючи, що після смерті ОСОБА_5 право на спідкування її майна мають її чоловік ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_1, просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України.

Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні зазначених в ній обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при вирішенні спору судом підлягає з`ясуванню і питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця, якого просять усунути від спадщини, за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина 4 статті 60 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з цим, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_4 деякий час перед смертю перебувала у безпорадному стані через тяжку хворобу та потребувала сторонньої допомоги, а відповідач свідомо ухилявся від надання такої допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 наприкінці грудня 2015 року захворіла на гостру распіраторну вірусну інфекцію. До лікаря не зверталася. На прохання рідних та близьких звернутися за медичною допомогою до лікаря відповідала категоричною відмовою. Під час хвороби і до своєї смерті проживала разом з відповідачем ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла від лівосторонньої пневмонії, що підтверджується довідкою про причини смерті від 19.01.2016 та копією свідоцтва про смерть.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали суду, що ОСОБА_4 ніколи не перебувала у безпорадному стані. Вона аж до самої смерті могла самостійно себе обслуговувати, готувати їжу, вільно пересувалася, як по квартирі, так і за її межами. На День свого народження, на початку січня 2016, разом з ОСОБА_2 вона відвідала «Макдональдз». До того ж, не підтверджено і документально, що спадкодавець ОСОБА_4 перед смертю перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Таким чином, суд вважає не доведеними факт перебування спадкодавця ОСОБА_4 перед смертю в безпорадному стані через тяжку хворобу. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги дружині під час її хвороби.

Твердження позивача про те, що між відповідачем ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_4 за жаття останньої склалися погані відносини, що відповідач ніде не працював, жив за кошти своєї матері, які витрачав виключно на себе, не мають правового значення для вирішення даної справи, тому суд не дає оцінку вказаним твердженням.

Не мають правового значення для вирішення даної справи, а тому і не оцінені судом, і твердження позивача про те, що квартира АДРЕСА_1, яка є спадковим майном після смерті ОСОБА_4, була подарована спадкодавиці її сестрою ОСОБА_3, вказана квартира була особистою приватною власністю ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2 не має будь-якого відношення до набуття спадкодавицею права власності на вказане майно.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов до висновку про те, що позивач не довела обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1224, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про усунення спадкоємця від права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя