Справа № 154/35/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/1105/16 Категорія: 50 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Овсієнка А.А.,

секретар - Черняк О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 травня 2016 року в даній справі в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 з 09.10.1982 р. по 16.01.2013р. перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є на даний час повнолітнім.

Відповідно до положень ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.4 ст.76 СК України якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, здійснюючи цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та згідно з вимогами ст.212 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є працездатною особою - не досягла пенсійного віку та не є інвалідом; ніде не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна. ОСОБА_1 є співзасновником повного товариства «Лаверна ломбард Залуський і К». Позивачем відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не доведено, що набуті хвороби позбавляють її можливості працевлаштуватися, були результатом протиправної поведінки бувшого чоловіка ОСОБА_4 щодо неї під час шлюбу.

Як на підставу позову, позивач посилається на ч.4 ст.76 СК України. Позивач не довела в судовому засіданні, що у зв'язку з вихованням сина, піклуванням про членів сім"ї чи іншими обставинами вона не мала можливості одержати освіту та працювати. Сторони уклали шлюб у жовтні 1982 року, син у них народився у березні 1989 року, позивач в липні 1982 року закінчила міське професійно-технічне училище №10 в м.Рівне за професією лаборант хімічного аналізу, з 1977 року по листопад 2012 року працювала на різних роботах та посадах. Це свідчить про те, що позивач одержала відповідну освіту, ведення домашнього господарства та виховання сина, хвороби давали можливість їй працювати, зайняти відповідну посаду, вести спільний з колишнім чоловіком бізнес.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти, оскільки нормами закону, крім можливості іншим подружжям платити аліменти, також передбачена обов'язкова умова як непрацездатність отримувача цих аліментів та потреба в матеріальній допомозі. Позивачем при зверненні до суду першої інстанції не надано доказів своєї непрацездатності в розумінні положень статті 75 СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач змушена звертатись до суду для захисту своїх трудових прав, поділу майна спростовується тим, що ці вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції в даній справі, а відмова в позові про стягнення аліментів на утримання дитини не позбавляє позивача права на звернення до суду з згаданими позовними вимогами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, Володимир-Волинський міський суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та прийшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з вищевикладених підстав. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 травня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: