Справа №489/5710/16-ц 26.12.2016 26.12.2016 26.12.2016
Провадження №22-ц/784/2873/16
Провадження № 22-ц/784/2873/16 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Справа № 489/5710/16-ц Доповідач апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участю: представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2016 року, постановлену за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин,

встановила:

18 листопада 2016 року ОСОБА_4, в порядку окремого провадження, звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин його двоюрідного брата ОСОБА_6 та його тітки ОСОБА_7 з метою оформлення ним спадщини за законом, після смерті ОСОБА_6, яка сталася 09 жовтня 2012 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2016 року у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі ч. 7 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу окремного провадження для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції керуючись положенням ч.7 ст.122 ЦПК України, виходив з того, що заявник повторно звернувся до суду із такою самою заявою після відмови у відкритті провадження у справі, а тому вважав, що підстави для відкриття провадження відсутні.

Колегія суддів не погоджується с таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 122 ЦПК України відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що 22 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин його двоюрідного брата ОСОБА_6 та його тітки ОСОБА_7 з метою оформлення ним спадщини за законом після смерті ОСОБА_6

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2016 року, що набрала законної сили 04 жовтня 2016 року у відкритті провадження за цією заявою відмовлено на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

В ухвалі суд зазначав, що постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 03 серпня 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема у звязку із тим, що спадкоємець ОСОБА_4 до нотаріальної контори протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_6 не звертався.

Врахувавши, що нотаріусом зроблено висновок про неможливість встановлення факту прийняття спадщини заявником, суд вбачав спір про право на спадщину за законом.

Із заяви ОСОБА_4 від 18 листопада 2016 року та додатків до неї вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 31 жовтня 2016 року, визначено ОСОБА_4О додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

За його заявою, 29 листопада 2016 року проведена реєстрація спадкової справи.

Постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 29 листопада 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано документів, які є доказом родинних відносин із спадкодавцем.

Отже вважати, що заявник звернувся саме з такою заявою, яка є аналогічною раніше поданій, не можна.

До того ж, в заяві ОСОБА_4 зазначав, що його сестра (заінтересована особа) ОСОБА_5, яка також є спадкоємницею, не заперечувала проти оформлення спадщини лише на нього.

Таким чином, суд належним чином не перевірив тотожності обґрунтувань вимог заяв, з якими ОСОБА_4 звернувся у цій справі та у попередній заяві; не врахував, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не може бути перешкодою для звернення до суду і підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

За таких обставин, з огляду на це, неправильним є формальне застосування положень ч. 7 ст. 122 ЦПК України, тому висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, є передчасним.

За такого не можна визнати, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до цивільно-процесуального законодавства, а тому вона підлягає скасуванню, а матеріали заяви - поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі у відповідності до закону.

Керуючись статтями 303, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2016 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_8