Справа № 591/608/16-ц
Провадження № 2/591/838/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 06 січня 2016 року, заходячи до магазину «Точка» за адресою: м. Суми по проспекту Лушпи, 13, в приміщенні магазину, з вини працівників магазину зламав ногу. В той день температура повітря була нижче 10-ти градусів, прибиральниця магазину мила підлогу в тамбурі, яка одразу ж перетворювалась на ковзанку, а напису чи таблички про слизьку підлогу не було. Таким чином Позивач на рівному місці послизнувся та впав, зламавши ногу. Працівники магазину викликали швидку допомогу, позивачу наклали гіпс, госпіталізували та зробили операцію. Вважає, що Відповідачем ФОП ОСОБА_2 спричинена Позивачу матеріальна та моральна шкода. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в розмірі 5199 грн. та 15000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_4, його представник ОСОБА_5 В в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задоволити їх в повному обсязі. Додатково пояснили, що після падіння саме співробітники магазину допомогли піднятись позивачу та викликали швидку допомогу. Факт падіння саме в приміщенні магазину і про те, що була слизька підлога, підтверджується викликом швидкої допомоги до магазину «Точка». Оплата за лікування підтверджується копіями квитанцій, а також є квитанції, що підтверджують витрати на протезування. З претензією, до відповідача про відшкодування шкоди позивач не звертався. Також, позивач не звертався в органи місцевого самоврядування про складання Акту нещасного випадку, оскільки перебував на лікуванні. За місцем його роботи проводилось службове розслідування за фактом отримання ним травми. Просять позов задоволити повністю.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю і пояснила суду, що відсутній причинно-наслідковий зв»язок між падінням Позивача та травмою яку він отримав та винними діями чи бездіяльністю Відповідача, вважає вимоги безпідставними та просить суд в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти позову, вважає, що ОСОБА_3 взагалі не має відношення до подій, при яких позивач отримав травму. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так в судовому засіданні представник позивача пояснила, що 06 січня 2016 року, близько 14-00 години, заходячи до магазину «Точка» за адресою м. Суми, проспект М.Лушпи, 13 в тамбурі магазину прибиральниця мила підлогу, яка, за низької температури на подвір»ї була слизькою. Попередження про слизьку підлогу не було. Ставши на решітку, яка посунулась по слизькій підлозі, позивач впав та отримав закритий перелом медіальної і латеральної щиколоток лівої гомілки зі зміщенням, з пошкодженням дистального синдесмозу. Одна з покупців магазину викликала швидку медичну допомогу. Позивача доставили до Центральної міської лікарні, де йому наклали гіпс, госпіталізували на 2 тижні та зробили операцію.

Факт перебування позивача ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні підтверджується епікризом (випискою із історії хвороби № 203 КУ «Сумська міська клінічна лікарні № 1 ортопедо-травматологічне відділення №1, в якому зазначено про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 11.01.2016 року по 22.01.2016 року з діагнозом «закритий гомілковий перелом медіальної і латеральної щиколоток лівої гомілки зі зміщенням, з пошкодженням дистального синдесмозу. Травма побутова. Листок непрацездатності серії АГИ № 822198 виданий 08.01.2016 року комунальною установою Сумська міська клінічна лікарні № 1. Звільнення від роботи позивача з 06.01.2016року.

Відповідно до довідки № 498/6 від 20.04.2016 року Комунальний заклад Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» повідомив, що 06.01.2016року о 13 год. 40 хв. бригадою Сумської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги був здійснений виїзд за викликом №1637 до ОСОБА_1, 39 років за адресою: м. Суми, пр.М.Лушпи, буд. 13 магазин «Точка». Діагноз: пошкодження зв»язкового апарату лівого гомілко-ступневого суглобу. Після огляду та наданої допомоги потерпілого доставлено в травмпункт СМКЛ №1.

Із медичної картки стаціонарного хворого №203 вбачається, що ОСОБА_1 отримав побутову травму та був госпіталізований. Відповідно до листка непрацездатності серії АГИ № 822198 від 08.01.2016 року ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 11.01.2016року по 22.01.2016року.

За місцем роботи позивача проведено службове розслідування отримання травми ОСОБА_1, за наслідками якого складено акт службового розслідування за фактом отримання травми полковником ОСОБА_1 заступником начальника з методичної роботи від 04.02.2016року.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Постановою КМУ від 22.03.2001року № 270 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру. Вказаним Порядком визначено механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України. Під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов»язані з виконанням трудових обов»язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров»я або смерті потерпілих.

Пунктом 3 Порядку визначено нещасні випадки, які підлягають розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час: (пп.13) перебування в громадських місцях, на об»єктах торгівлі та побутового обслуговування, у закладах лікувально-оздоровчого, культурно-освітнього та спортивно-розважального призначення, в інших організаціях, а також у рекреаційних зонах.

Факт ушкодження здоров»я внаслідок нещасного випадку встановлює і засвідчує лікувально-профілактичний заклад. Документом, який підтверджує ушкодження здоров»я особи, є листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до п. 6 Порядку лікувально-профілактичні заклади, до яких звернулися або були доставлені потерпілі внаслідок нещасних випадків, протягом доби надсилають письмове повідомлення за встановленою формою про кожний нещасний випадок - до районної держадміністрації (виконавчого органу міської, районної у місті ради). Районна держадміністрація (виконавчий орган міської, районної у місті ради) протягом доби з часу надходження від лікувально-профілактичного закладу повідомлення про нещасний випадок приймає рішення щодо утворення комісії з розслідування нещасного випадку.

Згідно з п. 7 Порядку у процесі розслідування беруться до уваги листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу, а також пояснення потерпілого та свідчення очевидців, а у разі потреби - керівника органу (організації), на території чи об»єкті якого стався нещасний випадок.

Відповідно до п. 12 Порядку «Акт за формою НТ надсилається організації, яка відповідальна за безпечний стан території чи об»єкта, де стався нещасний випадок».

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що у разі звернення потерпілого або особи, яка представляє його інтереси (якщо не надходило повідомлення від лікувально-профілактичного закладу про нещасний випадок), районна держадміністрація (виконавчий комітет міської, районної у місті ради) приймає рішення щодо необхідності проведення розслідування і визначення організації, яка повинна проводити розслідування, та направляє її керівнику копію рішення.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Однак як вбачається з матеріалів справи акт про нещасний випадок Комунальна установа «Сумська міська клінічна лікарня №1» складено не було. Повідомлення про нещасний випадок до Виконавчого комітету Сумської міської ради не подавалось.

Відповідно до листа ПП «Сакура» нежитлове приміщення, розташоване за адресою м. Суми, проспект М.Лушпи, 13 належить на праві власності ПП «Сакура» та ТОВ «Муссон» в рівних частинах. Нерухоме мано передано в оренду відповідно до договорів оренди фізичним особам підприємцям ОСОБА_2 площею 55 кв.м. та ОСОБА_3 площею 245 кв.м.. Орендоване примушення не розділене, питання прибирання вирішується орендарями самостійно та в договорі оренди не узгоджувалось.

Викликані судом, за клопотанням позивача свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду, що свідками падіння ОСОБА_1 вони не були, бачили як він сидів на стільці в магазині та що відвідувачі викликали швидку допомогу. Жодного акту про нещасний випадок при них не складали, пояснень не відбирали.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Доводи позивача та представника позивача про його травмування в приміщенні магазину «Точка» в якій здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ґрунтуються виключно на твердженнях представника позивача, однак об»єктивно нічим не підтверджується. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання зазначених позивачем заподіяння шкоди внаслідок протиправної бездіяльності відповідача. Неналежне виконання відповідачем своїх обов»язків щодо утримання приміщення магазину не встановлені актом про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ.

Позивачем не надано доказів, які б доводили наявність обставин завдання майнової шкоди позивачу саме неналежним виконанням своїх обов»язків відповідачем щодо прибирання приміщення магазину.

Позивачем заявлена позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яку він обґрунтовує тим, що переніс складні операції внаслідок чого змінився його уклад життя, він вимушений був лікуватись, хвилювався. Внаслідок не належно проведеної операції лікарями ОСОБА_1 вимушений був перенести іншу операцію. Проте, причинно-наслідковий зв»язок між отриманою травмою внаслідок дій відповідача та моральними стражданнями позивачем не доведений.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування.

З огляду на те, що бездіяльність з боку відповідача і вина останнього в судовому засіданні не доведена, вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає їх не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1195 ЦК України, ст. ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за не обґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 листопада 2016 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.