РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

22 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування свого позову вказав, що 02.11.2015 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 583200 грн. та зобов'язувався повернути позику в строк та на умовах, передбачених договором. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики та розпискою від 02.11.2015 року.

Пунктом 5 Договору передбачено, що Позичальник зобов'язується повернути йому всю позику до 30.06.2016 року. Сторони домовились про те, що позичальник розпочне повернення позики з 02.12.2015 року і продовжуватиме повертати її щомісячними пропорційними платежами не пізніше 5 числа місяця, що йде за звітним. На день написання позовної заяви відповідач свої зобов'язання не виконав, жодного платежу не було здійснено. Згідно п.5.1 Договору повернення позики має бути підтверджено розпискою позикодавця, а так як гроші йому не повернуто то і жодних розписок з цього приводу він не писав. До цього часу ніяких дій, спрямованих на повернення позики відповідачем вчинено не було.

Так як відповідач починаючи з 01.07.2016 року прострочив виконання свого зобов'язання, він має право на стягнення трьох процентів річних в порядку ст.625 ЦК України, розмір яких за період з 01.07.2016 року по 06.09.2016 року становить 3259,53грн. Крім того, за весь час користування його коштами він має право на стягнення процентів з відповідача, в порядку ст.1048 ЦК України, в розмірі 17241,05грн. Також п.6 Договору позики сторони дійшли згоди, що у випадку прострочення повернення позики Позикодавець має право вимагати повернення усієї позики, що залишилась, а також вправі нарахувати пеню в розмірі 5% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Загальна сума пені за договором позики за період з 01.07.2016 року по 06.09.2016 року становить 1982880 грн. Окрім того, за договором Позичальник зобовязаний у разі неповернення всього боргу до 30.06.2016 року сплатити штраф у розмірі 15% від суми основного боргу, який становить 16297,64грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову суму в розмірі 2602878,10 грн., в тому числі 583200 грн. основного боргу за договором позики; 3259,53 грн. 3% річних; 17241,05 грн. процентів за користування грошовими коштами; 1982880 грн. пені та 16297,64 грн. штрафу за невиконання грошового зобов'язання.

Ухвалою суду від 22.12.2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою в сумі 17241,05 грн. та стягнення штрафу в розмірі 16297,64 грн., залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, суду пояснив, що відповідач до цього часу коштів не повернув. Тому позивач змушений звертатись до суду і просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав в борг у ОСОБА_2 583200 грн., що еквівалентно на день укладення договору 24000 доларів США та підтверджується розпискою та договором позики від 02.11.2015 року, згідно якого позичальник зобовязується повернути всю позику до 30 червня 2016 року.

Відповідно до п.4 Договору позики, сторони домовилися, що Позичальник розпочне повернення позики з 02.12.2015 року і продовжуватиме повертати її щомісячними пропорційними платежами не пізніше 5 числа місяця, що йде за звітним.

Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також, згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних зроблений позивачем виходячи з періоду прострочення виконання зобов'язання у 68 днів за період з 01.07.2016 року по 06.09.2016 року та дорівнює 3259,53грн. (583200грн.х3%х68/365/100).

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.6 Договору позики в разі прострочення повернення позики позикодавець має право вимагати повернення усієї позики, що залишилася, а також вправі нарахувати пеню в розмірі 5% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивачем проведено нарахування пені за 68 днів з 01.07.2016 року по 06.09.2016 року і її розмір становить1982880грн. (583200грн./100х5%х68).

Суд погоджується з розрахунками сум 3% річних та пені, проте відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України, а також те, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд приходить до висновку що розмір пені слід зменшити до суми невиконанного боргового зобов'язання 583200грн..

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 02.11.2015 року в сумі 583200 грн. основного боргу, 3259,53 грн. 3% річних та 583200 грн. - пені за невиконання грошового зобов'язання, а всього 1169659,53 грн..

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 3096,37 грн. (1169659,53/26028,78=44,94%; 6890/100х44,94%).

Керуючись ст.ст. 526, 533, 546, 549, 551, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст.10,11, 60,61,88,212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 02.11.2015 року в сумі 583200 грн. основного боргу, 3259,53 грн. 3% річних та 583200 грн. пені за невиконання грошового зобов'язання, а всього 1169659,53 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3096,37 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: