Справа № 404/6389/16-ц
Номер провадження 2/404/3309/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі судді Павелко І.Л.

з секретарем Клоченко Т.О.

розглянувши у судовому засіданні в м.Кропивницькому матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів по забезпеченню позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -

встановив:

Позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 5100 дол. США , що еквівалентно 131 886 грн., обґрунтовуючи позов неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за укладеними між сторонами договором позики.

Одночасно з позовом до суду надійшла заява позивача про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приналежну відповідачу ОСОБА_2 квартиру №47 в будинку по вул. Вишгородській №47-в у м. Києві, загальною площею 48 кв.м, вмотивовуючи тим, що за час вирішення справи відповідач може вжити заходів з приховування свого дійсного майнового стану та відчуження приналежного йому майна, що у наступному, у випадку ухвалення судом можливого рішення про задоволення позову істотним сином ускладнить його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Інформаційної довідки від 05.10.2016 року №69758224, за відповідачем зареєстровано право власності на квартиру квартиру №47 в будинку по вул. Вишгородській №47-в у м. Києві, загальною площею 48 кв.м, на яку представник позивача просить суд накласти арешт.

При цьому сам факт звернення позивача до суду з вказаним позовом свідчить про наявність між сторонами спірних відносин які мають бути врегульовані у судовому порядку.

Разом з тим суд зазначає, що у випадку задоволення позову, вимоги позивача у наступному можуть бути задоволені за рахунок реалізації приналежного відповідачам майна як рухомого так і нерухомого про яке позивач не зазначає, але на думку суду нерухоме майно може бути більш спів мірне заявленому боргу.

Наведені вимоги позивача про обтяження належного відповідачу майна кореспондує положенням п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України та розясненнями, що надані Пленумом Верховного Суду України у п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, про те що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Такі засади поширюються як на вирішення справи по суті, так і на вирішення окремих процесуальних питань.

Таким чином виходячи з наведених обставин та правових положень, зважаючи на надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, за якими наголошено про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо тимчасового обтяження наведеної квартири шляхом накладення на неї арешту.Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову формально відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, але вказана позивачем сума боргу в розмірі 131 886 грн. не підтверджена довідкою банка про відповідність гривні долару США , а крім того зазначена сума боргу не співмірна до вартості квартири яка зазначена як власність відповідача тому в задоволенні заяви суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 151 153, 208-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приналежну відповідачу ОСОБА_2 квартиру №47 в будинку по вул. Вишгородській №47-в у м. Києві, загальною площею 48 кв.м відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання до Кіровського районного суду м. Кіровограда апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко