У Х В А Л А

22 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго» на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ,-

встановив:

07 грудня 2016 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ. Просить поновити пропущений строк для подання скарги, визнати дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9296/14-ц від 30.12.2014 р. такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, скасувати постанову № 52409283 від 04.10.2016 р. та зобовязати державного виконавця Тагієва С.В. прийняти до виконання вищевказаний судовий наказ, винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

В обґрунтування скарги зазначив, що на адресу ПАТ Львівобленерго надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП 52409283 від 04.10.2016 р., винесена державним виконавцем Тагієвим С.В. Як вбачається з реквізитів поштового відправлення, постанова про відмову скерована на адресу стягувача лише 17.11.2016 року, тобто через 44 дні після її винесення, що є грубим порушенням вимог п. 2 ст.26, п.1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі Закон України № 606-XIV)., який був чинний на момент винесення оскаржуваної постанови.

Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9296/14-ц від 30.12.2014 р. стало невідповідність виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України № 606-XIV, зокрема, відсутність індивідуального ідентифікаційного номера боржника. Посилання державного виконавця на відсутність у виконавчому документі реєстраційних номерів облікової картки платника податків боржників, як підставу для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, є не обґрунтованими та безпідставними.

Учасники процесу в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись про дату та місце розгляду справи належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про отримання судових повісток.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін, що не зявились.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

30 грудня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівобленерго» боргу в сумі 1951,52 гр. та 121,80 грн. судового збору.

Як встановлено, на адресу ПАТ «Львівобленерго» надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП 52409283 від 04.10.2016 р., винесена старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1.

Підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9296/14-ц від 30.12.2014 р. є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону України № 606-XIV, а саме відсутність індивідуального ідентифікаційного номера боржника.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

В статті 1 Конституції України вказано, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України й ч.1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України № 606-XIV, якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України № 606-XIV, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Позиція Верховного Суду України щодо відмови у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю ідентифікаційного номера боржника наступна, а саме: що відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження (Постанова ВСУ від 25 червня 2014 року справа № 6- 62цс 14).

Таким чином, на підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що незазначення у судовому наказі № 466/9296/14-ц від 30.12.14р. ідентифікаційного коду боржника, не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа)., оскільки державний виконавець Тагієв С.В. своїм правом отримання конфіденційної інформації, тобто ідентифікаційного номера - не скористався, а зіславшись на відсутність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника, виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) тим самим допустив у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів стягувача, в звязку з чим винесена ним постанова є безпідставною, незаконною та неправомірною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України № 606-XIV, сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України № 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що скарга є підставна та підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось , в зв»язку з відсутністю учасників судового розгляду.

Керуючись ст.ст.197, 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Поновити пропущений строк для подання скарги.

Визнати дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9296/14-ц від 30.12.2014 р. такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та скасувати постанову № 52409283 від 04.10.2016 р.

Зобовязати старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 прийняти до виконання судовий наказ № 466/9296/14-ц від 30.12.2014 р., винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_3