Провадження № 2/760/5503/16
У Х В А Л А

/про залишення позовної заяви без руху/

26 серпня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», третя особа: Публічне акціонерне товариство «АЛЬФА Страхування», про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

22.08.2016 позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі виявлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При зверненні до суду такий документ позивачем до позову доданий не був.

При цьому позивач посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України № 1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» згідно якого, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України № 1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Однак, з 01.09.2015 набув чинності Закону України № 484-VIII від 22.05.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» щодо об'єктів справляння судового збору.

Так, відповідно до ст. 5 даного Закону в редакції від 01.09.2015 споживачі при зверненні до суду від сплати судового збору не звільняються, на відміну від попередньої редакції цього закону.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі» у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше.

Виходячи з цього, двох законів, що мають однакову юридичну силу /Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про судовий збір»/ вимоги Закону України «Про судовий збір» у редакції від 01.09.2015 є пріорітетнішими.

За таких обставин заява позивача про звільнення її від оплати судового збору задоволенню не підлягає.

Позивач звертається до суду з вимогами немайнового характеру.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно ч. 2 ст. 4 Закону / в редакції від 01.09.2015/ за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Виходячи з того, що позивачем пред`явлено вимогу немайнового характеру з цих вимог позивачем має бути сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору.

Судовий збір має бути оплачений на р/р №0010, утримувач коштів ГУДКСУ у Солом`янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: ГУ ДК у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: 22030001; 050, «судовий збір», із представленням суду оригіналів відповідних квитанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення позивача від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 Валентиновича залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків, шляхом оплати судового збору та надання суду оригіналу відповідної квитанції.

Роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків в зазначений строк позовна заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя