РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9155/16-ц

пр. № 2/759/4272/16

14 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми компенсації втрати частини доходів внаслідок затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми компенсації втрати частини доходів внаслідок затримки розрахунку при звільненні, визначивши її у розмірі 52 998 грн. 53 коп. - заборгованість по заробітній платі та 32 555 грн. 61 коп. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Обгрунтовує вимоги тим, що з вересня 2007 року по січень 2016 року вона працювала на ВВП «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» на посаді майстра дільниці КХ. За період її роботи з 01.06.2014 року по 03.01.2016 року заробітна плата у розмірі 52 998 грн. 53 коп. їй не виплачена, а тому просить її сягнути з відповідача в судовому порядку разом із середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 32 555 грн. 61 коп., відповідно до ст. 117 КЗпП України.

У судове засідання позивач не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання у якому зазначено про розгляд справи у її відсутність та про можливість ухвалення заочного рішення.

ДП «Луганськвугілля» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про день та час слухання справи повідомлялося належним чином, клопотання про розгляд справи у відсутність представника ДП «Луганськвугілля» до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності та співставленні, вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06.09.2007 року по 03.01.2016 року працювала в шахті «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля» на посаді майстра участка КХ та звільненаза власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується відомостями трудової книжки та копією наказу про звільнення за № 1-к від 04.01.2016 року (а.с.6-8).

Згідно довідки № 10р-73 від 24.02.2016 року заборгованість відокремленого виробничого підрозділу «Шахта «Ніканор-Нова» Державного підприємства «Луганськвугілля» за період з червня 2014 року по січень 2016 року перед позивачем складає 52 998 грн. 53 коп. (а.с.9).

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 ст. 117 КЗПП України передбачено, що у разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору щодо їх розміру підприємство, установа, організація зобов'язані виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 52 998 грн. 53 коп., наявність якої не заперечується відповідачем у виданій позивачу довідці, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Позивач зазначає про своє право на отримання компенсації втрати доходів внаслідок затримки розрахунків при звільненні, проте фактично просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку.

Враховуючи те, що відповідач не сплатив позивачу в строки заробітну плату останній має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок середньго заробітку, оскільки даний розрахунок не відповідає порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1995р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», а саме здійснений позивачем з урахуванням кількості календарних, а не робочих днів.

Розрахунок буде мати наступний вигляд: 04.01.2016 року по 30.06.2016 року - 121 робочий день* 183 грн. 93 коп. (середньоденна заробітна плата позивача) = 22 255 грн. 53 коп.

Отже, з огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі за період з 01.06.2014 року по 03.01.2016 року в розмірі 52 998 грн. 53 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.01.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 22 255 грн. 53 коп., а всього 75 254 грн. 06 коп. без утримання податку і інших обов"язкових платежів.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 211-215, 169, 225-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми компенсації втрати частини доходів внаслідок затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля» (м. Київ, провул. Приладний, 2-а, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована: АДРЕСА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2014 року по 03.01.2016 року в розмірі 52 998 (п»ятдесят дві тисячі дев»ятсот дев»яносто вісім) грн. 53 (п»ятдесят три) коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.01.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 22 255 (двадцять дві тисячі двісті п»ятдесят п»ять) грн. 53 (п»ятдесят три) коп., а всього 75 254 (сімдесят п»ять тисяч двісті п»ятдесят чотири) грн. 06 (шість) коп. без утримання податку і інших обов"язкових платежів.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля» (м. Київ, провул. Приладний, 2-а, ЄДРПО 32473323) на користь держави судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: