Справа № 739/902/16-ц
Провадження № 2/739/222/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

відповідача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення у порядку регресу страхового відшкодування у розмірі 18 392 грн. 66 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 грудня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6308110 відповідно до якого позивач зобовязався у разі настання страхового випадку відшкодувати збити у межах страхової суми. 02 грудня 2015 року о 10 год. 12 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого автомобіля, яким керував відповідач та автомобіля під керуванням ОСОБА_4, у результаті якої автомобілю під керуванням останнього було заподіяно шкоду на суму 36 785 грн. 32 коп. Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області відповідача визнано винним у спричиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування завданої шкоди у звязку з чим відповідно до статей 8, 13, 38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на стягнення з відповідача компенсації у розмірі 50% виплаченого страхового відшкодування.

У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому у позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що керуючи автомобілем свого батька ОСОБА_2 він потрапив у дорожньо-транспортну в результаті якої транспортному засобу під керуванням ОСОБА_4 була завдано пошкодження.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що йому належить автомобіль Gelly. Між ним та позивачем було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. 02 грудня 2015 року він дозволив своєму сину, тобто відповідачу, взяти свій автомобіль і останній керуючи вказаним автомобілем потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.

Заслухавши пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи в наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 18 грудня 2014 року між ОСОБА_2, як особою, що має статус пенсіонера, та Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо», тобто позивачем, було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АІ/6308110 зі строком дії на 1 рік, яким ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу марки Gelly СК, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 5).

02 грудня 2015 року о 10 год. 12 год. відповідач, керуючи з дозволу свого батька ОСОБА_2 належним останньому автомобілем марки Gelly СК, на вул. Вокзальна м. Новгорода-Сіверського потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за участі автомобіля марки Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що належить ОСОБА_5, у результаті якої автомобіль останньої зазнав механічних ушкоджень (а.с. 7, 42).

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2015 року, яка набрала законної сили 12 січня 2016 року, відповідача визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та накладено стягнення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців (а.с.41).

Відповідно до частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою.

Отже встановлені постановою суду від 28 грудня 2015 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль під керуванням громадянина ОСОБА_4 зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди відповідача є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01 липня 2004 року (далі Закон України №1961-ІV) проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту серії SL №32594 від 12 грудня 2015 року та страхового акту №ОСГПО-6648767 від 17 березня 2016 року сума страхового відшкодування власнику автомобіля Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_2, обчислена у розмірі 36 785 грн. 32 коп. (а.с. 9-19).

18 березня 2015 року за заявою ОСОБА_4 позивачем згідно платіжного доручення №1417 здійснено виплату власниці автомобіля марки Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_5 суми страхового відшкодування у розмірі 36 785 грн. 32 коп. (а.с. 6, 19, 20).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року №1961-ІV (далі - Закон України №1961-ІV) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 9 Закону України №1961-ІV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно пункту 22 частини першої статті 22 Закону України №1961-ІV при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як зясовано позивач виконав свій обовязок та після настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування здійснив відшкодування потерпілій особі шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну останньої.

Відповідно до статті 7 Закону України №1961-ІV розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючи коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.

Згідно пункту 2 статті 13 Закону України №1961-ІV розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України учасник війни, інвалід ІІ групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або ІІ категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий обєм двигуна до 2 500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності, Зазначена пільга до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг перевезення пасажирів або вантажу.

Відповідно до пункту 38-1.1 статті 38-1 Закону України №1961-ІV у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

З огляду на зміст наведених вище правових приписів та встановлені в ході судового розгляду обставини, враховуючи те, що відповідач, керуючи автомобілем свого батька ОСОБА_2, який є громадянином України та має статус пенсіонера і відповідно розмір страхових внесків якого за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземених транспортних засобів зменшується на 50%, спричинив дорожньо-транспортну пригоду у звязку з чим позивачем здійснено виплату страхового відшодування у сумі 36 785 грн. 32 коп., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на сплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 18 392 грн. 66 коп. (36 785 грн. 32 коп./2). Відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю на підставі статі 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 7, 9, 13, 22, 38 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», статтями 2, 10, 11, 60, 61, 80, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо», (, адреса реєстрації: Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34) у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 18 392 (вісімнадцять тисяч триста девяносто дві) гривні 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» в якості відшкодування судових витрат 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 05 липня 2016 року.