АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3693/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2517/К/16 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія 81 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2016 року по справі за поданням старшого державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

старший державний виконавець Тернівського ВДВС міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2016 року старший державний виконавець Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що у Тернівському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (надалі Тернівський ВДВС міста Кривий Ріг)знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-652, виданого 25.01.2007 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Божник ухиляється від виконання судового рішення. У звязку з викладеним, просила суд, тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобовязань ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2016 року подання державного виконавця Тернівського ВДВС міста Кривий Рігзадоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобовязань за виконавчим листом № 2-652, виданим 25.01.2007 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Виконання ухвали суду доручено адміністрації Державної прикордонної служби України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є невмотивованою та такою, що порушує норми процесуального законодавства. Вважає що, судом не взято до уваги те, що в ухвалі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.08.2015 року, якою відмовлено у задоволення подання державного виконавця про обмеження його у праві виїзду за межі України, встановлено, що він виконує аліментні зобовязання, що свідчить про недоведеність факту його ухилення від виконання своїх зобовязань.

Крім того, в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться цивільна справа про звільнення його від сплати заборгованості по вказаним аліментним зобовязанням за період до 2013 року.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу начальник Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областізазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, старшого державного виконавця Тернівського ВДВС міста Кривий Ріг ОСОБА_3, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити, залишивши без змін ухвалу суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів викладених у поданні державного виконавця, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні Тернівського ВДВС міста Кривий Ріг перебуває виконавчий лист № 2-652, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, виданий 25.01.2007 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу (а.с. 3).

Постановою державного виконавця Тернівського ВДВС міста Кривий Ріг від 14 січня 2014 року відкрито виконавче провадження (а.с. 4).

Боржник ОСОБА_2 заборгованість за вказаними аліментними платежами не сплачує та має заборгованість станом на 01.08.2016 року у розмірі 30569,23 грн.

Враховуючи значний термін невиконання боржником зобовязань, старший державний виконавець Тернівського ВДВС міста Кривий Ріг ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням про обмеження боржнику права виїзду за межі України до виконання рішення суду.

Задовольняючи подання суд виходив з того, що ОСОБА_2 умисно тривалий час не виконує обовязку по сплаті аліментів.

З висновком суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються Законом.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 18 ч. з ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Оскільки особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця, як особи, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Із наведеного уявляється, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Як убачається з матеріалів справи, у поданні державного виконавця в обґрунтування ухилення ОСОБА_2 від виконання покладеного судовими рішеннями обовязку сплати аліментів містилось посилання про обізнаність боржника про наявність такого виконавчого провадження та не виконання законних вимог державного виконавця.

При розгляді в судовому засіданні подання відносно ОСОБА_2 про обмеження його права виїзду доводи державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання судового рішення судом належним чином перевірені не були, оскільки не були витребувані для огляду відповідні матеріали виконавчого провадження, хоча у разі відсутності в матеріалах подання достатньої інформації щодо обставин виконання судових рішень, витребування матеріалів виконавчого провадження є доцільним.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_2 був повідомлений про вчинення будь-яких виконавчих дій та викликався до виконавчої служби і ухилився від сплати боргу по аліментам, однак зазначені матеріали виконавчого провадження для перевірки доводів державного виконавця судом витребувані не були, а отже, не досліджувались і правова оцінка їм надана не була.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення про аліментів, доведення яких є обовязковою умовою для встановлення відносно боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про наявність підстав для задоволення подання є передчасним.

За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням визначеного ст. 377-1 ЦПК України порядку вирішення за поданням державного виконавця питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, з передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2016 року скасувати.

Подання старшого державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 передати на новий розгляд до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: