Справа 688/4122/16-ц
№ 2/688/1369/16
Рішення

Іменем України

26 грудня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

у грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.08.1999 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис №21.

В обгрунтування позову посилається на те, що від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки і ведення спільного господарства. Вказала, що восени 2013 року зверталась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, однак на прохання відповідача, який обіцяв змінити поведінку, погодилась на примирення. Протягом останніх двох років ситуація в сімї не змінилась, між ними продовжували виникати непорозуміння та скандали, що негативно відображалось на здоровї її та дітей. У вересні 2015 року разом з дітьми переїхала проживати окремо. Вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати та судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась. Подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала. Просила строк на примирення не надавати, шлюб між ними розірвати, оскільки більше року разом з відповідачем не проживає, стягнути з останнього на її користь судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Зясувавши письмові думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружились 07 серпня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №21. Прізвище після одруження: чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 015759, виданим 07 серпня 1999 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області.

Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з позивачем ОСОБА_1, що визнано відповідачем ОСОБА_2, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом більше року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 7 серпня 1999 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницькій області, актовий запис №21 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук