Справа № 310/6997/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в якому зазначила, що квартира АДРЕСА_1 (назва до перейменування - вул. Горбенко) була надана в користуванні її покійному чоловіку, який помер 09.09.1998 року. Після смерті чоловіка вона стала основним наймачем і на її імя переоформлено особовий рахунок по квартирі. Фактично в квартирі проживає вона та її син. Також у зазначеному житловому приміщенні зареєстровані, але не проживають з 2010 року відповідачі, які доводяться їй доньками. Оскільки відповідачі не проживають в квартирі більше шести місяців, не приймають участі в сплаті комунальних платежів, в проведенні поточних та капітальних ремонтів, порушуються її права та інтереси, так як вона несе додаткові витрати і не може приватизувати квартиру. Просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою №4 по вулиці Лютеранській, буд. № 58 в м. Бердянськ Запорізької області.

У судове засідання позивач не зявилась, 09.12.2016 року подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 41).

Представник позивача в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується телефонограмою.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Згідно довідки КП «Житлосерві-2А» у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. (а.с. 11).

У листі виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 20.10.2016 року за № 06-7308/39 (а.с. 22) зазначено, що за даними сектору реєстрації в реєстрі територіальної громади відсутні інформація щодо громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але є інформація щодо громадянки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, також є відомості про реєстрації у зазначеному житлі ОСОБА_3.

Відповідно до інформації КП «Житлосервіс-2А» від 10.10.2016 року № 592 особистий рахунок по квартирі АДРЕСА_3 (Горбенко) відкрито на ОСОБА_1 (а.с. 48).

Із копії свідоцтв про народження (а.с. 9, 10), та копій свідоцтв про укладення шлюбу (а.с. 6, 8) видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводиться позивачу доньками.

Стаття 71 ЖК УРСР передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Звертаючись з позовом до суду позивач не долучив до позовної заяви жодного доказу, який підтверджує не проживання відповідачів в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин. У позові зазначив, що непроживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в квартирі можуть підтвердити свідки, але прізвища, імя та по батькові, їх адреси не зазначив, клопотання про виклик їх в судове засідання не заявив.

На підтвердження не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні ОСОБА_1 надала акт від 27.09.2016 року в якому відображено, що позивач та її чоловік ОСОБА_7, який проживає за вказаною адресою з вересня 2014 року стверджують про непроживання відповідачів у спірному житловому приміщенні з 2010 року. Їх особисті речі в за вказаною адресою відсутні. Акт містить підписи ОСОБА_8Ю, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтверджують факт, що викладений в акті (а.с.12).

Суд вважає, що зазначений акт не може підтверджувати непроживання відповідачів у спірному жилому приміщенні більше шести місяців, оскільки він жодним чином не посвідчений.

Крім того, акт за своєю суттю може підтвердити певні обставини, які встановлені безпосередньо в момент його складання, а не обставини які мали місце за певний період і які відображені в ньому зі слів позивача та інших осіб. Пояснення осіб, про наявність або відсутність певних обставин, які мають значення для розгляду справи, можуть бути прийняті судом до уваги шляхом допиту їх в якості свідків, а не відображення їх пояснень в акті.

Інших доказів, які би підтверджували непроживання відповідача в спірному жилому приміщенні на протязі шести місяців суду не надано.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем на виконання вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано суду жодного доказу, який підтверджує позовні вимоги, клопотання про їх витребування в порядку ст. ст. 133, 137 ЦПК України не заявлялось, а тому в задоволенні позову слід відмовити в звязку з його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 71, 72 ЖК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551,2 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя