Провадження № 2-о/638/559/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі Крупенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дзержинський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2, місце смерті м. Макіївка, яка настала 14.12.2016 р.

Заявлену вимогу обґрунтовує тим, що його батько ОСОБА_2 помер 14.12.2016 р. в м. Макіївка. Смерть настала внаслідок розриву аорти.

Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту смерті необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть.

Заявник в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Дзержинського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/у) №2117 від 15.12.2016 р., згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 14.12.2016 р.; місцем смерті вказано м. Макіївка Донецької Народної Республіки; смерть настала на вулиці Молодогвардійській біля пенсійного фонду.

З довідки про причину смерті (до форми №106/у №2117) вбачається, що причиною смерті став атеросклероз аорти.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 14.12.2016 р., місце смерті: м. Макіївка, Донецька область.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 234, 256, 257-259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 14.12.2016 р., місце смерті: м. Макіївка Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий: