Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Гончарука В.П.
з секретарем Красновою І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Київ питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки та стягнення моральної шкоди ,
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Судом ставиться питання про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки при ухваленні рішення по справі суд не вирішив питання про судові витрати.

В судове засідання строни по справі не з'явлись про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з положенням пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбавати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком бо іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

При поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду м. Києва, судовий збір не сплачено так як він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3, ст. 2 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII, що набрав чинності з 01 вересня 2015 року, статтю 5 про пільги, щодо сплати судового збору, зокрема п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції відповідно до якої не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за подання позовних заяв.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

На підставі вище викладеного суд вважає, що питання про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави за вимогу немайнового характеру в розмірі 974, 00 грн. та стягнення судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 2 100,03 грн., а всього стягнення з позивача судового збору в розмірі 3 074 (три тисячі сімдесят чотири) гривень 03 копійок.

Керуючись, п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Доповнити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року за позовною ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки та стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в розмірі 3 074 (три тисячі сімдесят чотири) гривень 03 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя