Номер провадження 2/754/5738/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, про стягнення депозитного вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на свою користь суму грошового внеску з нарахованими процентами в розмірі 169260,93 грн. за договором № №SAMDNFD800 від 23 січня 2014 року. В обґрунтування вказаного позову посилався на те, що 23.01.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір №SAMDNFD800 строкового банківського вкладу «Вклад «Стандарт», відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» прийняв від позивача грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі в сумі 150000,00 грн. на строк по 12.04.2014 року включно, з процентною ставкою по вкладу 17% річних. Відповідач не повернув позивачу у встановлені строки суму внеску та не сплатив нараховані за користування ним відсотки, чим порушив умови укладеного між сторонами договору, а тому для захисту своїх законних інтересів позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом (а.с.1-4 т.1)..

17.11.2014 року Деснянським районним судом міста Києва ухвалене заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, про захист прав споживача шляхом стягнення коштів (повернення депозиту) задоволено (а.с.29-31 т. 1).

Зокрема, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1, суму грошового внеску з нарахованими процентами у загальному розмірі 169260,93 грн. за договором №SAMDNWFD800 від 23 січня 2014 року.

01.07.2015 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2014 року залишено без змін (а.с.190-193 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17.11.2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01.07.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.246-248 т.1)

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що 23.01.2014 року між позивачем та відповідачем в особі Голови правління ОСОБА_4 був укладений договір вкладу «Стандарт». Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 передав відповідачу грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі в сумі 150000,00 грн. до 23.04.2014 року включно, з нарахуванням на суму вкладу відсоткової ставки 17% річних. 20.09.2014 року позивач по закінченню строку дії договору направив на адресу відповідача заяву про повернення грошового вкладу та розірвання договору №SAMDNFD800 від 23.01.2014 року, однак Банк на сьогоднішній день кошти не повернув, чим протиправно позбавив позивача права на належне користування власними грошовими коштами.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до положень ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунок, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Голови правління ОСОБА_4 був укладений договір вкладу «Стандарт», відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав відповідачу грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі в сумі 150000,00 грн. до 23.04.2014 року включно, з нарахуванням на суму вкладу відсоткової ставки 17% річних (а.с.5 т.1).

Відповідно до письмової заяви, адресованої відповідачу 20.09.2014 року позивач по закінченню строку дії договору направив заяву про повернення грошового вкладу та розірвання договору №SAMDNFD800 від 23.01.2014 року (а.с.6 т.1).

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит) .

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. (п.1.2. Положення).

Виплата процентів за вкладом (депозитом) здійснюється у строки, що обумовлені в договорі (п. 1.7. Положення).

Згідно із п. 3.3.Положення банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

Питання порядку відкриття, використання і закриття рахунків у національній валюті та іноземних валютах регламентоване Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, яка регулює правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків Україні поточних і вкладних рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму.

Відповідно до п.1.5 вищевказаної Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Згідно п. 1.8 Інструкції банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать: рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України; поточні рахунки типу «Н», що відкриваються в національній валюті офіційним представництвам і представництвам юридичних осіб - нерезидентів, які не займаються підприємницькою діяльністю на території України; поточні рахунки типу «П», що відкриваються в національній валюті постійним представництвам.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п.1.9. Інструкції договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис.

Відповідності до п. 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 № 492 (далі по тексу - Інструкція), письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

У п. 10.1 Інструкції визначено, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528, встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-118цс14 від 29.10.2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

За змістом ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а враховуючи положення ст. 218 Цивільного кодексу України, заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи підстави виникнення між сторонами спору договірних відносин представником позивача в судовому засіданні було надано суду договір № №SAMDNFD800 від 23 січня 2014 року (Вклад «СТАНДАРТ») строком дії по 23.04.2014 року включно (а.с.19-20 т. 2) та квитанцію Відділення №60 Кримського РУ від 23.01.2014 року про внесення ОСОБА_1, на рахунок відповідача суми 150000,00 грн. (а.с.21 т.2).

Оригінали вказаних документів були оглянуті в судовому засіданні та їх копії посвідчені, що дає можливість зробити висновок про наявність між сторонами правовідносин з банківського вкладу.

Вказані документи також судом приймаються як належні та допустимі докази у розумінні положень вищевказаних норм законодавства, які б підтверджували дотримання сторонами письмової форми договору та внесення грошових коштів на рахунок банківської установи.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Також необхідно зазначити, що пунктом 3.3 Глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсним договором має виконувати саме відповідач, як юридична особа, а не його кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеним і дійсним договором.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на повернення грошового вкладу з нарахованими процентами у загальноу розмірі 169260,93 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, про стягнення депозитного вкладу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої чистини вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1692,61 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629, 633, 1058, 1059, 1068, 1074Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 56, 58, 59, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві, про стягнення депозитного вкладу - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 суму грошового внеску з нарахованими процентами в розмірі 169260,93 грн. за договором № SAMDHFD800 від 23.01.2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь держави судові витрати по справі зі сплати судового збору 1692,61 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи та не були присутні під час проголошення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 26.12.2016 року.

Суддя: Н.Г. Таран