№2/756/5713/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Тітова М.Ю.

при секретарі - Івановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира належить позивачу на підставі договору дарування. Вказану квартиру позивачу подарував відповідач. У жовтні 2014 року відповідач квартиру звільнив. Пройшло вже 2 роки як відповідач не є власником квартири, в квартирі не проживає, однак залишається зареєстрованим в даній квартирі. Наявність реєстрації відповідача в спірній квартирі впливає на розмір квартплати і комунальних послуг, а також на права позивача як власника квартири. Просить позбавити відповідача права користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації у вказаній квартирі.

Представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі позивача та його представника, просять позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про що матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 22.10.2014 (а.с. 8, 12).

Відповідно до довідки №5582 від 19.10.2016 за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Як вбачається з довідки Оболонського управління поліції головного управління національної поліції в м. Києві ОСОБА_2, протягом 2015-2016 років до Оболонського УП ГУНП у м. Києві з заявами та скаргами не звертався.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з положень ст. 150 ЖК УРСР громадяни які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає понад рік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, відсутні підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.

З викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов