Справа № 473/2937/16-ц
"08" листопада 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору обміну нерухомого майна дійним,
29 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору обміну нерухомого майна, в якому вказала, що в 2002 році за договором обміну нерухомого майна №535, посвідченим 30.11.2002 року Універсальною товарно-сировинною біржею Номінал обміняла належну їй на праві приватної власності квартиру №2, розташовану по вул. Шмідта №6 в м. Вознесенську Миколаївської області на квартиру №110, розташовану по вул. 60 років Жовтня (після зміни назви вулиць Героїв України), в будинку №22, що належала на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Право власності на вказане нерухоме майно позивачкою було зареєстровано КП Вознсенське МБТІ 13 грудня 2002 року.
Посилаючись на те, що нотаріальне посвідчення договору неможливе в звязку з відмовою відповідачів звертатись до нотаріальної контори, позивачка просила позов задовольнити.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причина неявки суду невідома.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи.
Дослідивши інші докази по справі, суд прийшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та представляла інтереси свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 був укладений договір обміну нерухомого майна, згідно якого позивач обміняла належну їй квартиру АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартиру №110 в будинку №22, розташовану по вул. 60 років Жовтня (після перейменування Героїв України). Даний договір був укладений у письмовій формі та зареєстрований на Універсальній товарно-сировинній біржі Номінал 30 листопада 2002 року за №535 (а.с.6-7). Згідно реєстраційного напису договір обміну нерухомого майна зареєстровано Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 13 грудня 2002 року за р.№8164 (а.с.8).
Згідно довідки КП Вознесенське МБТІ №259 від 03.10.2016 року, станом на 31.12.2012 року, право власності на квартиру №2 у житловому будинку №6 по вул. Шмідта в м. Вознесенську Миколаївської області зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.1997 року за №1740, та відповідно довідки КП Вознесенське МБТІ №260 від 03.10.2016 року, станом на 31.12.2012 року, право власності на квартиру №110 у житловому будинку №22 по вул.Героїв України в м. Вознесенську Миколаївської області зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору обміну №535 від 30.11.2002 року Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею Номінал.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року.
Оскільки ст.242 ЦК України (1963 року) передбачає, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін, тому договір міни житловими приміщеннями, укладений між позивачкою та відповідачами підлягає нотаріальному посвідченню, як це передбачено ст.227 ЦК України.
Згідно до ст. 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Враховуючи встановлені судом обставини, оскільки сторони по договору обміну нерухомого майна повністю виконали свої обовязки по цьому договору, а нотаріально посвідчити договір неможливо, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір міни.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору обміну обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 130, 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору обміну нерухомого майна дійним - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір обміну квартири АДРЕСА_2 на квартиру №110 в житловому будинку №22 по вул. 60 років Жовтня (після перейменування героїв України) в м. Вознесенську Миколаївської області, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зареєстрований 30 листопада 2002 року на Універсальній товарно-сировинній біржі "Номінал" за №535.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: М.М. Ротар