Справа № 639/5399/16-ц
08 грудня 2016 р . Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого-судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі Слюсарєвій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1 в м.Харкові.В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що їй на праві власності належить зазначена квартира, у 2008 р. до неї звернувся син, з яким вона практично не спілкується, та попросив зареєструвати його в квартирі через втрату паспорту і мешкав у неї близько 2 місяців, після чого виїхав, місце його перебування невідомо, не телефонує, не зявляється, встановити його місцезнаходження через поліцію не виявилося можливим. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і просила їх задовольнити.
Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявлявся, про день розгляду справи сповіщався своєчасно, належним чином за останнім відомим місцем його реєстрації проживання, а також через оголошення у пресі.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.
ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунального майна та приватизаціїї Харківської міської ради за реєстраційний № 6-03-222769 від 23.05.2003 р.
Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з довідки дільниці № 42 КП «Жилкомсервіс», з 2008 р. в квартирі зареєстрований син власника ОСОБА_2
В судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач мешкав у неї близько двох місяців, після чого виїхав у невідомому напрямку, припускає до Росії, і з того часу не зявляється, звязок з нею не підтримує, місце його перебування невідомо. У 2016 р. позивачка звернулася до Жовтневого відділення Київського районного відділу ГУ НП в Харківській області із заявою про реєстрацію факту непроживання відповідача за місцем реєстрації тривалий час.
Відповідно до висновку від 04.07.2016 р., затвердженого начальником відділення поліції, встановити місцезнаходження ОСОБА_2 та опитати його не виявилося можливим, за повідомленням сусідів по квартирі ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідач більше десяти років з позивачкою не проживає та не зявляється, контактів з матірю не підтримує. Копії матеріалу перевірки долучені до матеріалів справи. Факт непроживання відповідача близько 10 років підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4
Статтею 163 Житлового кодексу Украйни передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.
Судом встановлено, що з 2008 р. відповідач за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не сплачує , не навідується, в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається, що порушує права власника- Григоренко Н.В. на володіння, користування й розпорядження належним їй нерухомим майном.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем ОСОБА_1 квартирою, яка належить їй на праві приватної власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10.11, 15, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 71, 72 Житлового Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_3.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ -