Справа № 465/950/13 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/5859/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю: позивачки ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_4 та особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 на заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 10 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Богданіни про виділення частки у майні та визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

Окаржуваним заочним рішенням суду позов задволено.

Виділено з приміщення квартири №3 будинку по вул. Терлецького, 9 у м.Львовві житлову кімнату під літ.3-3 площею 10,8 кв.м., приєднавши її до приміщень квартири №1 будинку по вул.Терлецького,9 у м.Львові із порядком користування, який вже склався (фактичного користування).

Визнано за ОСОБА_6 право власності на приміщення квапртири №3 садибно-житлового будинку по вул.Терлецького,9 у м.Львові, а саме :кіхня під літ.3-1 пл.13,10 кв.м.та житлова кімната під літерою.3-2 пл.20,30 кв.м., загальною площею 33,40 кв.м.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 6808 грн. внесених на депозитний рахунок суду ОСОБА_2 як грошову компенсацію за відхилення від ідеальних частин при даному варіанті встановлення порядку користування квартири №3 житлового будинку по вул.Терлецького,9 у м.Львові.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 642,04 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04 липня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 10 червня 2016 року залишено без задоволення.

Заочне рішення оскаржила відповідач ОСОБА_4 та особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_5. В апеляційній скарзі зазначають, що не погоджуються з рішенням, оскільки таке не відповідає вимогам закону та обставинам справи. Звертають увагу, що згідно з висновками судових інженерно-технічних експертиз реальний поділ спірної квартири неможливий. Зазначають, що в матеріалах справи відсутні документи, які засвідчують правовий статус квартири №1 до якої суд приєднав виділену з квартири №3 кімнату 3-3 площею 10,8 кв.м. Стверджують, що власниками ? частини квартири є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, однак суд без згоди всіх співвласників провів виділ кімнати, що суперечить вимогам чинного законодавства. На думку апелянтів квартири №1 на час розгляду справи не існувало, оскільки 12 лютого 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на 33/50 ідеальних часток будинку №9 на вул.О.Терлецького у м.Львові. Враховуючи, що судом не встановлені всі обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідачів ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивачки ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно приписів статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачці по справі ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ? частки квартири №3 в будинку №9 на вул.Терлецького у м.Львові на підставі договору дарування від 05.02.2010 року за реєстраційним номером 3-429, посвідченого П»ятою Львівською держнотконторою.

? частка даної квартири на час слухання справи зареєстрована за ОСОБА_4, відповідачкою по справі на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 25.12.2009 року.

Квартира АДРЕСА_1, що складалась з приміщень: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 02.01.1995 року.

Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР за №211 від 05.06.2007 року будинок №9 на вул.Терлецького у м.Львові був знятий з балансу Львівської міської Ради.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19.07.2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.03.2013 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частини будинку було задоволено та визнано право власності на наступні частини будинку №9 на вул.Терлецького у м.Львові, а саме:

- за ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_7, ОСОБА_8 на 33/50 ідеальну частину будинку №9 на вул.Терлецького у м.Львові, яку складають приміщення будинку 3-1/13.1 кв.м, 3-2/ 20,3 кв.м, 3-3/10,8 кв.м.;

-за ОСОБА_4 на 9/100 ідеальних часток будинку №9 на вул.Терлецького у м.Львові, яку складають ? ч. приміщень будинку 3-1/13,1 кв.м, 3-2/ 20.3 кв.м, 3-3/10.8 кв.м.;

-за ОСОБА_2Є на ? ідеальну частку будинку №9 на вул. Терлецького у м.Львові, яку складають приміщення ? частки приміщення будинку 3-1/13.1 кв.м, 3-2/20,3 кв.м, 3-3/10,8 кв.м.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

При цьому право кожного співвласника поширюється на весь об»єкт у цілому, а не на конкретну його частку.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння, користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У випадку неможливості реалізації цього права він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Із матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі визначений реальний порядок користування приміщеннями квартири №3 в будинку №9 на вул.Терлецького у м.Львові, а саме: приміщення 3-3/10,8 кв.м знаходиться у власності ОСОБА_4 та за погодженням сторін приєднане до квартири №1 у спірному будинку, що підтверджується актами ЛКП «Листопадове» та ЛКП «Навколо базару». Приміщення 3-1/13.1 кв.м та 3-2/20.3 кв.м знаходяться у користувані ОСОБА_2 Саме такий порядок розподілу був покладений експертами у Висновку №1434 від 20.11.2015 року як єдиний можливий варіант розподілу квартири №3 житлового будинку №9 на вул.Терлецького у м.Львові між співвласниками із врахуванням самостійного ведення побуту та незалежності один від одного у комунікаціях.

Відповідно до ст.364 ЦК України позивачка ОСОБА_2 внесла на дипозитний рахунок суду грошову компенсацію за відхилення від часток у будинку.

Постановляючи рішення суду із яким погоджується суд апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що незважаючи на те, що відповідачка зареєструвала свої частки у будинку, а в подальшому не дочекавшись рішення суду віддарувала 33/50 частки своєму чоловікові, не повідомивши про це суд, фактично змінила форми власності, куди вже ввійшла частка квартири №3, а саме приміщення 3-3/10,8 кв.м. однак зазначене не змінило реальну частку квартири позивачки щодо частки будинку так як між сторонами ще з 2010 року склався реальний порядок користування приміщеннями у будинку та зазначене підтверджується актом ЛКП «Навколо базару» від 25.06.2013 року. Частка будинку позивачки ОСОБА_2, що становить 69/200, що залишилася за квартирою №3 відповідає частці ? квартири №3 по відношенню до 141/200 частки будику, що є за відповідачкою та членами її сім»ї.

Відтак, постановляючи рішення, судом враховано план розміщення приміщень у житловому будинку, порядок користування, який склався між сторонами під час користування будинком, а відтак передача у власність позивачці приміщень, якими вона користувалася і користується на даний час та становило ? частини квартири №3 в будинку №9 на вул.Терлецького у м.Львові не суперечить інтересам відповідачки та членів її сім»ї, які є на даний час співвласниками 141/200 частини будинку.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду є по своїй суті законне, справедливе та обгрунтоване, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК україни, - колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в і д х и л и т и .

Заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

ОСОБА_9