Справа №: 398/2077/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" грудня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

при секретарі - Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_4, міського відділу ДВС Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області

про усунення перешкод в користування квартирою шляхом зняття з неї арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просить:

- усунути йому перешкоди в користуванні квартирою №61 по бульвару 60 років СРСР будинок №10 в м.Олександрії Кіровоградської області, яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, який був посвідчений 18 вересня 2006 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстровано в реєстрі за №2628 та зареєстровано в Олександрійському бюро технічної інвентаризації 20 вересня 2006 року, реєстр

№ 9639/73 с.423, шляхом звільнення вказаної квартири з під арешту, який було накладено державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області на підставі ухвали №2-12519 від 14.10.2009 року Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська та зняття заборони на відчуження вказаної квартири та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про її арешт.

На обґрунтування позову зазначено, що на підставі договору купівлі продажу від 18.09.2006 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Маючи намір продати свою нерухомість позивачу стало відомо про обтяження, яке виникло на підставі ухвали №2-12519 від 14.10.2009 року Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, де власником квартири вказано ОСОБА_4, а обтяжувачем та заявником МВ ДВС Олександрійського МРУЮ.

Позивач та його представник, відповідачі про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Від Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, надійшло заперечення щодо задоволення позову, де зазначено, що 03.02.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» по ухвалі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ № 2-12519 від 14.10.2009 року. Але станом на 29.11.2016 року у них на виконанні перебуває ряд інших виконавчих документів (провадження) про стягнення коштів з ОСОБА_2 та постановою державного виконавця від 11.08.2015 року накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та їх представників та постановити рішення на підставі наявних матеріалів.

За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу, який був посвідчений 18 вересня 2006 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстровано в реєстрі за №2628 та зареєстровано в Олександрійському бюро технічної інвентаризації 20 вересня 2006 року, реєстр № 9639/73 с.423 (а.с.7 -8). На час укладання 18 вересня 2006 року зазначеного договору купівлі-продажу спірна квартира під арештом/забороною не перебувала.

З заперечення Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, вбачається, що 03.02.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» по ухвалі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ

№ 2-12519 від 14.10.2009 року. Але станом на 29.11.2016 року у них на виконанні перебуває ряд інших виконавчих документів (провадження) про стягнення коштів з ОСОБА_2 та постановою державного виконавця від 11.08.2015 року накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.03.2015 року обєкт обтяження - квартира за адресою: АДРЕСА_2; власник ОСОБА_4; тип обтяження арешт нерухомого майна; підстава обтяження ухвала, 2-12519, 14.10.2009, Жовтневий р/с м. Дніпропетровськ; заявник міський відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції; реєстраційний номер обтяження 9322181 (а.с.10).

В силу положень ст.346 ЦК України право власності ОСОБА_4 на квартиру припинилося з моменту її відчуження й станом на час накладення на неї арешту державним виконавцем Самородов І.О. власником цієї квартири вже не був. Відповідачами права власності позивача на вищевказану квартиру не оспорюється.

Таким чином, як встановлено судом, арешт державним виконавцем нерухомого майна, а саме вищевказаної квартири проведений відповідно до ухвали Жовтневого р/с м.Дніпропетровська 14.10.2009 року (справа № 2-12519) в рамках виконавчого провадження № 16203113, де позивач не є стороною (ні стягувачем, ні боржником), тобто обтяження на вищевказану квартири, яка належить позивачеві ОСОБА_2, було помилково накладено арешт.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави задоволені, та в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором від 11.10.2007 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме на легкові автомобілі. Також в рішенні суду зазначено, що заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.10.2009 року в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь який спосіб рухомого майна, що належать ОСОБА_4 скасувати, а в іншій частині ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 14.10.2009 року залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктами 2, 5 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до положень ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч.1ст.33 ЦПК України ).

Відповідно до закріпленого в ст..11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України, залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Згідно з роз'ясненнями викладеними в п. 24 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Так як позивач в якості відповідачів не вказав стягувача, а також ним та його представником не було заявлено клопотання про залучення стягувача, в інтересах якого накладався арешт на спірну квартиру, про зняття якого позивачем заявлено в позовних вимогах, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні таких позовних вимог.

За правилами ст. 88 ЦПК України з огляду на результат розгляду справи судові витрати належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 209, 214, 215, 218, 222, 88 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_4, міського відділу ДВС Олександрійського МРУЮ Кіровоградської області про усунення перешкод в користування квартирою шляхом зняття з неї арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про її арешт відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: