Справа № 219/8487/16-ц
Провадження № 2/219/4042/2016
27 грудня 2016 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючий суддя - Шевченко Л.В.,
при секретарі судового засідання Зубенко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -
Позивач, ОСОБА_3, звернулася до Артемівського міськрайонного суду з позовною заявою, у якій просить позбавити право користування житловим приміщенням ОСОБА_2. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею квартири № 3 у житловому будинку № 13 по вул. Вільямса в селищі Хромове (Артемівське) Бахмутського району Донецької області на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2016 року, а тому колишнього співвласника продавця квартири, який не проживає в ній, необхідно визнати таким, що втратив право користуванням квартирою. Особистих речей відповідача в будинку немає, відповідач є громадянином ОСОБА_4, а його довірена особа не вчинила дії щодо зняття відповідача з реєстрації.
Позивач в судове засідання не зявилася, просить задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений повісткою згідно приписів ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.
Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Договором передбачено, що зареєстровані за вказаною адресою особи повинні знятися з реєстрації до 22.06.2016 року. Будь яких умов щодо надання продавцю майна (відповідачу у справі) можливості користування приміщенням після продажу частини будинку (арк.с.5,6).
З акту обстеження від 24.08.2016 року вбачається, що відповідач не проживає за спірною адресою з 1997 року, згідно договору купівлі-продажу він є громадянином ОСОБА_8 Федерації, паспорт йому було видано у Фрунзенському районі м. Санкт-Петербурга 03.12.2015 року, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с10).
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У листі ВССУ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що «при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла».
В судовому засіданні доведено, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача, а є колишнім співвласниками квартири (продавцем згідно договору купівлі-продажу частини будинку). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 визнанню таким, що позбавлений права користування квартирою № 3 в будинку № 13 по вул. Вільямса в селищі Хромове (Артемівське) Бахмутського району Донецької області.
Відповідно до п. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідач не звертався до суду з вимогою стягнути судові витрати. Суд приймає рішення в межах позовних вимог. Тому судові витрати зарахувати на рахунок державного бюджету України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 316, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст.10, 11, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, таким, що позбавлений права користування житловим приміщенням - квартирою № 3 у житловому будинку 13 по вул. Вільямса в селищі Хромове (Артемівське) Бахмутського району Донецької області таким чином, усунувши перешкоду у здійсненні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВС 975340 виданий Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 17.07.2001 року, права власності на вказане приміщення.
Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті 27.12.2016 року, вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 27.12.2016 року. Повне рішення оформлено та підписано суддею 28.12.2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено, оформлено та підписано суддею одноособово в нарадчій кімнаті.

Суддя Л.В.Шевченко