Справа № 464/2406/16 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/6763/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів Мікуш Ю.Р., Палишина О.Ф.

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_4 В»ячеславовича на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) про розірвання угод,-

встановила:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_7 іноземна юридична колегія (ОСОБА_8) звернулась в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів в розмірі по 5493,39 канадських доларів з кожного.

Вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі звернулись до ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії з проханням надати правову допомогу у справі про отримання часткової виплати спадкових активів у вигляді грошових коштів, належних їм після смерті ОСОБА_9, померлого 24 січня 2013 року в провінції ОСОБА_1 (Канада). З'ясувавши, що врегулювання спадкової справи знаходиться на стадії завершення та для проведення часткової виплати відповідних сум коштів спадкоємцям необхідно належним чином оформити та скерувати до Канади звільнюючі розписки та підтвердження особи разом із засвідченими копіями паспортів осіб-спадкоємців, відповідачам були надані відповідні роз'яснення щодо норм канадського законодавства та обсягу правової допомоги. Також, були погоджені умови співпраці, зокрема розмір та порядок проведення оплати за надану правову допомогу, яка полягала у повному правовому супроводі проведення часткової виплати відповідачам сум грошових коштів, як належної їм спадщини. Вказані умови зафіксовані в угодах про співпрацю, які були підписані 08 квітня 2015 року за № 5733-ДМ та за наполяганням відповідачів п.13 угод доповнено додатковою умовою такого змісту: «Зобов'язуюсь виплатити гонорар ОСОБА_8 згідно п. 5 угоди в розмірі 1% від суми 549 338,79 канадських доларів, а саме 5493,39 канадських доларів по курсу на день переказу». Крім цього, відповідачі підписали заяву, якою гарантували оплату за надану правову допомогу із сум, які поступлять на їх рахунки, відповідно до умов підписаних угод про співпрацю. В подальшому, відповідачі звернулись до ОСОБА_8 за правовою допомогою в оформленні другого комплекту документів, необхідних для продажу земельних ділянок, а саме спадкоємці повинні були належним чином оформити згоду на продаж. Діючи в інтересах відповідачів, ОСОБА_8 забезпечила кваліфікований переклад та нотаріальне оформлення документів, а також засвідчення форм Згод на продаж включно з Афідевітами виконання англійською мовою. Вказані документи скеровані до Канади 21 квітня 2015 року. Правові відносини з відповідачами на цьому етапі регулювались новою угодою про співпрацю № 5733-ДМ від 21 квітня 2015 року. Позивачем в повному обсязі виконано умови угод, що були укладені із відповідачами, що стверджується листом адвоката-розпорядника спадщини ОСОБА_10, відповідно до якого відповідачі та члени їх родин отримали по 10 000 доларів США на особу. В свою чергу, відповідачі не виконали належним чином свої зобов'язання за укладеними угодами, а тому кошти в сумі 5493,39 канадських доларів із кожного з відповідачів просили стягнути в судовому порядку.

Під час розгляду справи представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_8, в якому просив розірвати угоду №5733-ДМ від 08.04.2015 року, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 без інших додаткових угод, зобов'язання сторін повністю припинити; розірвати угоду № 5733-ДМ від 08.04.2015 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 без інших додаткових угод, зобов'язання сторін повністю припинити; розірвати угоду № 5733-ДМ від 21.04.2015 року, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 без інших додаткових угод, зобов'язання сторін повністю припинити та розірвати угоду № 5733-ДМ від 21.04.2015 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 без інших додаткових угод, зобов'язання сторін повністю припинити.

Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були визнані органами юстиції Канади спадкоємцями померлого 24.01.2013 року у Канаді заповідача ОСОБА_9 та станом на квітень 2015 року знаходились у постійному інформаційному контакті із канадським розпорядником спадщини адвокатом ОСОБА_10, добре розуміли усі аспекти справи з точки зору як канадського спадкового права, так і українського, знали про стан виконання заповіту і мали вільну можливість за першої потреби отримувати кваліфікований і постійний переклад з англійської мови. 08.04.2015 р. вони звернулись до ОСОБА_8 із письмовою заявою щодо виготовлення декількох документів, що передбачені і вимагались згідно із законодавством Канади розпорядником спадщини ОСОБА_9 - ОСОБА_10. В подальшому, вони повторно звернулись до відповідача 21.04.2015 р. для виготовлення ще кількох документів на вимогу ОСОБА_10. За виготовлення вищевказаних документів вони відразу розрахувались із ОСОБА_8. Представник ОСОБА_8 переконав позивача ОСОБА_5, оскільки первинно лише він звертався, що в даному випадку необхідним є укладення письмової угоди і відповідно такі угоди були укладені за наполяганням відповідача. Вказують, що укладаючи оспорені угоди про надання правової допомоги, вони помилялися в тому, що укладення угод є необхідним для настання бажаних їм наслідків та на підставі ст.ст. 229, 230 ЦК України повинні бути визнані судом недійсними. Крім того, позивачі зазначають, що вищевказані угоди не відповідають вимогам матеріального права та не мають ознак договору, а за своєю правовою природою є дорученням. У п. 13 вказаних угод (щодо оплати вартості послуг) позивачі не вписували власноручно жодних додаткових умов, а поставили прочерк, проте в подальшому протягом 2015 року-початку 2016 року під час перемовин із представником ОСОБА_8 під впливом його психологічного тиску вони вписали своє зобов'язання щодо сплати 5493,39 канадських доларів. Отже, вказують, що при укладенні угод вони помилилися щодо самої необхідності вчинення такого правочину, угоди укладені із порушенням норм матеріального права в частині істотних умов - ціни, предмету, відповідальності сторін, а також угоди містять дописки, зроблені власноручно постфактум і позбавлені юридичного змісту в контексті угод. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2016 року позов ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) грошові кошти в розмірі 5 493,39 канадських доларів, що в еквіваленті до національної валюти станом на день ухвалення рішення становить 107 011 грн. 23 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) грошові кошти в розмірі 5 493,39 канадських доларів, що в еквіваленті до національної валюти станом на день ухвалення рішення становить 107 011 грн. 23 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) 1 607 грн. 93 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) 1 607 грн. 93 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6до ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії (ОСОБА_8) про розірвання угод відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник відповідачів за первісним та позивачів за зустрічним позовами ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_4, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його необґрунтованим, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, невірно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Звертає увагу на те, що відповідачі не отримували оригіналу спірних угод та взагалі ставить під сумнів існування таких, оскільки такі угоди суду не були представлені, при цьому угоди укладені між сторонами в різні дати, однак мають однакові номери.

Суд не звернув увагу на те, що оплата за конкретну правову допомогу виготовлення відповідних документів згідно умов заяви від 08.04.20115 р. гарантується із сум, які поступлять, відповідно до умов підписаної ними угоди про співпрацю, однак ні конкретної суми, ні угоди не зазначено, тому відсутні правові підстави пов»язувати зазначену заву та укладені угоди.

Крім цього, за виготовлення документів відповідачі повністю та негайно розраховувались, однак суд не прийняв таке до уваги, однак доказів цього не могло бути, адже розрахунок проводився готівкою із рук в руки.

Суд не взяв до уваги той факт, що відповідач не бажав укладати жодних угод, оскільки не мав такої потреби, однак із за правової необізнаності та похилого віку був переконаний у протилежному.

Вважає невірним трактування суду спірних угод в контексті правової природи договору про надання послуг та суперечить позиції самого суд про те, що угоди є договором доручення.

На думку апелянта, спірні угоди суперечать цілому ряду норм матеріального права.

Апелянти не були належним чином проінформовані з офіційними розцінками ОСОБА_8 за виконання доручень і виготовлення документів.

Суд не врахував, що угоди містять не завірені належним чином дописки, які позбавлені змісту та юридичної сили.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суду не подано жодних доказів отримання відповідачами коштів із спадщини, тим більше у повному розмірі, тому не заслуговує на увагу те твердження, що завдяки правовій допомозі позивача, відповідачі отримали частково спадкові кошти, відтак не можливо пов»язувати дії позивача з належним виконанням угод.

Оскільки відсутній акт виконаних робіт, на думку апелянта, відсутні і підстави для твердження, що позивач належно виконав свої договірні зобовязання за угодами, таким апелянт вважає не може бути лист канадського адвоката з фірми «Робертсон, ОСОБА_10, Сарсонс».

Крім цього, подані позивачем в якості доказів по справі переклади, завірені самим позивачем, не доводять ні факту існування таких листів, ні їх справжності.

Суд проігнорував, що після виготовлення відповідачем документів, вказаних у заяві апелянта від 08.04.2015 року, а також згоди на продаж спадкового майна з афідевітом свідка, виготовленої 21.04.2015 року, відповідачем не вчинено документального підтвердження дій на виконання вказаних угод. Крім цього, апелянт бажав припинити дію угод, не потребував і не звертався за жодними іншими послугами відповідача і за виготовлені відповідачем документи повністю розрахувався.

Однак, відповідач не видав на руки апелянту підписані примірники угод і усіляко затримував процес належного припинення дії угод.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову, а зустрічний задовольнити. Судові витрати стягнути з позивача за первісним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів ОСОБА_4 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представників позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи первісні позовні вимоги районний суд виходив з того, що відносини сторін у справі, ОСОБА_8 з відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ґрунтувалися на угодах про правову допомогу від 08 квітня 2015 року та 21 квітня 2015 року, положення яких були результатом вільного волевиявлення сторін, ніколи сторонами не оскаржувалися та не змінювалися упродовж усього періоду ведення справи, обовязковим положенням таких є настання фінансової відповідальності довірителя. Однак, відповідачі за первісним позовом, не вносили авансових платежів, оскільки ОСОБА_8 приймає доручення на ведення спадкових справ українських громадян за кордоном на принципі умовного гонорару, тобто довіритель сплачує гонорар лише у випадку успішного завершення справи при виплаті активів, що надійшли для клієнта з-за кордону.

Розмір майнових претензій ОСОБА_8 зумовлено обсягом наданої відповідачам за первісним позовом правової допомоги, яка надана у повному обсязі, тобто майнові права відповідачів документовано та оформлено, що зумовило надходження спадкових коштів останнім та підтверджується випискою ПАТ «Кредобанк», наданою на виконання ухвали суду від 18.05.2016 року, з якої вбачається що в період часу з 29.05.2015 року по 18.05.2016 року відповідачі на свої особисті рахунки та рахунки членів сім'ї отримали частину спадкових коштів, а доводи останніх про те, що зазначені кошти не є спадковими, не знайшли свого підтвердження.

При цьому, суд не взяв до уваги покликання відповідачів на те, що ними проведено розрахунок за надані юридичні послуги із ОСОБА_8 відразу в повному обсязі, оскільки протягом розгляду справи такі твердження жодним чином не доведено доказами. Крім цього, позивач за первісним позовом надав довідку від 13 вересня 2016 року, відповідно до якої на рахунок ОСОБА_8 безготівкових та готівкових платежів від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у період з 08.04.2015 року не надходило.

В свою чергу, суд відмовив у задоволенні зустрічної позовної заяви про розірвання угод, оскільки відповідно до п. 8 спірних угод, якщо співпраця достроково припиняється з ініціативи Довірителя, то Довіритель відшкодовує всі понесені ОСОБА_8 та її Інокореспондентом витрати і оплачує частину гонорару, пропорційно обсягу виконаної роботи по справі.

Оскільки відповідачі без будь-яких причин в односторонньому порядку відмовляються від виконання взятих на себе зобов'язань за угодами від 08 квітня 2015 року та від 21 квітня 2015 року, в той момент, як ОСОБА_8 належним чином виконала всі зобов'язання за даними угодами, вказане свідчить про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не доведено наявність істотного порушення ОСОБА_8 умов угод.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись в ОСОБА_7 іноземну юридичну колегію (ОСОБА_8) із заявою про надання правової допомоги в отриманні спадщини, оплату за надану правову допомогу гарантували із сум, які поступлять, відповідно до умов підписаної ними угоди про співпрацю (а.с. 9)

08 квітня 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено угоду № 5733-ДМ, за умовами п. 1 якої довіритель доручає ОСОБА_8 здійснювати правовий захист своїх прав та інтересів у справі спадку ОСОБА_12, померлого 24.01.2013 року в Канаді, в тому числі отримувати документи та інші необхідні докази для документального підтвердження спадкових справ (а.с. 7).

Аналогічного змісту угода укладена 08 квітня 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Відповідно до п. 5 вказаних угод, у разі успішного завершення справи Довіритель сплачує ОСОБА_8 гонорар в розмірі 1% з суми спадку після завершення справи з додатковим нарахуванням в передбачених законодавством випадках податку на додану вартість.

При цьому, у п. 13 угод передбачено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зобов'язуються виплатити гонорар ОСОБА_8 згідно п. 5 Угоди в розмірі 1% від суми 549338,79 канадських доларів, а саме 5493,39 канадських доларів по курсу станом на день переказу.

В подальшому, 21.04.2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладені угоди № 5733-ДМ від 21 квітня 2015 року про надання правової допомоги (а.с. 46, 47).

Відповідно до п.3 вищевказаних угод, на основі даних і документів, наданих Довірителем, ОСОБА_8 зобов'язується виконати всю необхідну роботу і оформлення документів, що потрібні для ведення і врегулювання справи в компетентних органах іноземної держави.

Колегією суддів встановлено, що угоди не припинені достроково, право на що передбачене п. 8 угод, оскільки повідомленням про розірвання договору зі сторони відповідачів за первісним позовом в матеріалах справи відсутні.

Згідно із п.п. 1.1, 2.1.1, 2.1.2 Статуту ОСОБА_7 іноземної юридичної колегії, ОСОБА_8 - добровільне професійне об'єднання адвокатів, створене на основі єдності спільних інтересів її членів і покликане згідно з Конституцією України сприяти захисту прав свобод та представляти законні інтереси громадян України, іноземних громадян, осіб без громадянства, юридичних осіб, надавати їм іншу юридичну допомогу. ОСОБА_8 забезпечує представництво майнових інтересів українських та іноземних фізичних та юридичних осіб в судах, арбітражах, нотаріаті, інших органах та організаціях і установах в Україні і за кордоном та організаціях та установах в Україні та за кордоном, в тому числі в справах спадкових, аліментних, пенсійних, відшкодування шкоди, а також по всіх видах зовнішньоекономічної діяльності та здійснює на договірній основі постійне юрисконсультське обслуговування українських та іноземних юридичних та фізичних осіб по всіх аспектах їх діяльності в межах своєї компетенції, передбаченої Статутом (а.с. 187-203).

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому, клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Згідно із ч.3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов»язанні свого обов»язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов»язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов»язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В свою чергу, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Разом з цим, матеріалів справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 забезпечено переклад документів, їх підготовку для нотаріального оформлення, засвідчення форм Звільнюючих розписок включно з Афідевітами, виконано Підтвердження особи англійською мовою, а також надано консультації щодо спадкового і податкового законодавства Канади, відтак забезпечено правовою допомогою.

Зазначене підтверджується листом адресата «Робертсон, ОСОБА_10, Сарсонс» від 31.05.2016 р., адресованому на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в якому вказано про належне оформлення ОСОБА_8 документів (а.с. 163-165).

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов»язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, судовою колегією встановлено, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач за первісним позовом фактично покликався на п. 13 угод, який був доповнений за наполяганням відповідачів додатковою умовою про сплату гонорару Укрінюколегії згідно п. 5 таких угод в розмірі 1% від суми 549338,79 кан. дол., а саме 5439,39 кан. дол. по курсу на день переказу, що відповідає характеру угоди.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розмір майнових претензій ОСОБА_8 зумовлено обсягом наданої відповідачам за первісним позовом правової допомоги, яка була надана у повному обсязі, тобто майнові права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 документовано та оформлено, що зумовило надходження спадкових коштів останнім.

Вищевказане стверджується випискою ПАТ «Кредобанк», наданою на виконання ухвали суду від 18.05.2016 року, з якої вбачається що в період часу з 29.05.2015 року по 18.05.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на свої особисті рахунки та рахунки членів сім'ї отримали частину спадкових коштів (а.с. 129-160).

Відтак, підставними є посилання позивача за первісним позовом ОСОБА_8 на те, що саме завдяки наданій правовій допомозі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змогли частково отримати спадкові кошти, тобто ОСОБА_8 повнісю виконала умови вказаних угод.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 постійно інформувала відповідачів про хід спадкової справи та виконання своїх певних дій щодо надання правової допомоги у спадковій справі, шляхом наданням перекладу отриманих юридичною колегією документів по спадковій справі.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, оскільки згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Судом встановлено, що відповідачі за первісним позовом без будь-яких причин в односторонньому порядку відмовляються від виконання взятих на себе зобов'язань за угодами від 08 квітня 2015 року та від 21 квітня 2015 року, в той час, як позивач ОСОБА_8 належним чином виконала всі зобов'язання за даними угодами, при цьому відповідачами не доведено наявність істотного порушення ОСОБА_8 умов угод.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_4 В»ячеславовича відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2016 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_13