АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/2620/2016 Доповідач: Борко А.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Борка А.Л.,

суддів: Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1. 29 червня 2010 року вона з метою продажу квартири, видала на імя ОСОБА_3 довіреність з правом утримання та розпорядження вказаною квартирою третім особам за ціною не нижче 250000 грн. Але у липні 2013 року вона дізналась, що 25 серпня 2010 року остання уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири за ціною 37942 грн. Вважає, що вказаний договір вчинено внаслідок зловмисних дій сторін у договорі, тому просила суд визнати вказаний договір недійсним з підстав визначених ч.1 ст. 232 ЦК України та зобовязати ОСОБА_4 повернути у її власність спірну квартиру.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири № 23 розташованої за адресою: м. Херсон , провулок Портовий , будинок 3-а від 25 серпня 2010 року посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6, який уклали ОСОБА_5, від імені якої діяла ОСОБА_3 на підставі довіреності від 29.06.2010 року та ОСОБА_4 - недійсним.

Повернуто сторони в первинний стан .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру № 23 розташовану за адресою: м. Херсон , провулок Портовий , будинок 3-а.

Зобовязано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 квартиру № 23 розташовану за адресою: м. Херсон , провулок Портовий , будинок 3-а. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3,ОСОБА_4 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду,просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Проаналізував надане в судове засідання представником позивачки клопотання про відкладення розгляду справи,колегія суддів приходить до висновку про його необгрунтованність та вважає за необхідне його відхилити,оскільки копія апеляційної скарги та судова повістка були своєчасно направлені ОСОБА_5,крім того їй своєчасно направлено СМС -повідомлення про виклик у судове засідання. Вона мала час на укладення угоди на представлення її інтересів з іншою особою.

Заслухавши доповідача,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах,визначених ст.303 ЦПК України,колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5,суд першої інстанції на думку колегії суддів прийшов до передчасного висновку з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2001 року позивачу належала квартира № 23 за адресою: м. Херсон, пров.Портовий,3-а. Продаж квартири вчинено за 6700 грн.

29 червня 2010 року позивач надала ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність з правом розпорядження (продавати, обміняти, здати в оренду (найм), передати в іпотеку в забезпечення її власних зобовязань або зобовязань третіх осіб) на умовах за її розсудом, належну їй квартиру. Для чого надала їй ряд прав, передбачених цією довіреністю.

Як вбачається з матеріалів справи,25 серпня 2010 року ОСОБА_3 діючи в інтересах позивачки,на підставі вищевказаної довіреності уклала договір купівлі-продажу квартири №23 за адресою: м. Херсон, пров. Портовий,3-а, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 вчинила правочин, який зовсім не відповідав її волевиявленню, а саме за заниженою ціною.

На думку колегії суддів,такі доводи спростовуються самою довіреністю, яка на час укладення оспорюваної угоди була чинною. Як вбачається з матеріалів справи, довіреність не містить обмежень дій представника щодо продажу квартири, належної довірителю, зокрема не встановлено ціни, за якою має бути продане майно. В матеріалах справи відсутні докази наявності письмової або усної домовленості між сторонами про продаж квартири за ціною не менше ніж 250 000 грн.

Таким чином,колегія суддів приходить до висновку,що укладаючи договір купівлі-продажу квартири,ОСОБА_7 діяла в межах наданих їй повноважень ОСОБА_5

Доводи щодо усної домовленості про продаж квартири за ціною не меншою 250000 грн. , належними та допустимими доказами не підтверджені.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦК України правочин,який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на наявність зловмисної домовленості сторін у договорі купівлі-продажу,на що вказують на думку суду першої інстанції родинний зв'язок між ними та ціна договору , яка є значно нижчою від ринкової.

Проте з такими висновками колегія суддів не може погодитись, оскільки до них суд першої інстанції прийшов без ретельного аналізу правовідносин та обставин, які існували на час укладення угоди.

Родинні відносини між сторонами договору купівлі-продажу самі по собі не можуть свідчити про зловмисну домовленість між ними.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 починаючи з 2009 року провела у квартирі ремонтні роботи, встановила нові меблі, облаштувала телекомунікаційні системи,що свідчить про наявність домовленості між власником квартири, ОСОБА_5, та покупцем про продаж цієї квартири. Судом першої інстанції безпідставно відхилені вказані докази, як неналежні,оскільки вказані дії щодо ремонту квартири свідчать про існування договірних відносин між сторонами раніше від тих, які виникли між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та спростовують обгрунтованність рішення суду першої інстанції.

Таким чином,на думку колегії суддів,аналіз матеріалів справи та пояснень, наданих у судовому засіданні сторонами,свідчить, що довіреність надана ОСОБА_5 - ОСОБА_3 саме з метою продажу належної позивачу квартири.

Посилання на значну відмінність ціни, за якою була продана квартира від ринкової є юридично неспроможними, оскільки законом не передбачено обовязку сторін у договорі визначати ціну обєкту продажу за ринковою ціною. З оспорюваного договору вбачається, що ціна визначена у відповідності до вартості квартири , зазначеної у витязі з реєстру прав власності , наданого Херсонським ДБТІ 25.08.2010 року, що не суперечить вимогам закону.

Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку колегії суддів,беззаперечних доказів, які б свідчили про умисні дії представника ОСОБА_5, ОСОБА_3, при укладенні оспорюваного договору, а також зловмисної домовленості між його сторонами, що призвело до несприятливих наслідків для довірителя, позивачем не надано.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 303,307, 309 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3,ОСОБА_4 - задовольнити .

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий А.Л. Борко

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1