Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Лобановської С.М.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2, подану представником позивача ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та ОСОБА_6 13 квітня 2008 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надала ОСОБА_6 6000 доларів США. Зазначену суму грошей ОСОБА_6 зобовязувалася повернути 13 квітня 2015 року. Однак, свої зобовязання ОСОБА_6 не виконала, що змусило позивача звернутись до суду та 17 грудня 2015 року Близнюківським районним судом Харківської області винесено заочне рішення, згідно якого із ОСОБА_6 стягнуто всю суму заборгованості.

Однак у березні 2015 року виконання рішення зупинено у звязку зі смертю ОСОБА_6 Після чого ОСОБА_2 в порядку ст. 1281 ЦК України звернулася до відповідачів - спадкоємців померлої з вимогами про погашення суми заборгованості шляхом одноразового платежу. Вимоги відповідачами отримані, але заборгованість до цього часу не погашена.

Також, 24 травня 2016 року претензію до спадкового майна ОСОБА_6 було направлено в Близнюківську державну нотаріальну контору Харківської області та отримано відповідь, що претензія доведена до спадкоємців.

Оскільки, до цього часу заборгованість позивачу не повернута, ОСОБА_2 змушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу за договором позики 6000 доларів США з урахуванням індексу інфляції, проценти за договором позики, три проценти річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобовязання за офіційним курсом Національного банку України та витрати на оплату судового збору і правову допомогу, що складає у сумі 297781 грн.

03 жовтня 2016 року представником позивача було надано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу за договором позики 5000 грн., в межах вартості спадкового майна та з ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 156164,00 грн. в межах вартості спадкового майна, а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1611,64 грн. та правову допомогу в сумі 3000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позову вказала на наступне, 13 квітня 2008 року між позивачкою та ОСОБА_6 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачка надала, а ОСОБА_6 отримала 6000 доларів США. Зазначену суму грошей ОСОБА_6 зобовязалась повернути 13 квітня 2015 року. Підтвердженням передачі вказаної суми є особиста написана ОСОБА_6 розписка та акт прийому-передачі грошових коштів. Оскільки до вказаної дати грошові кошти не повернуті, позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики. 17 грудня 2015 року Близнюківським районним судом Харківської області винесено заочне рішення, згідно якого із ОСОБА_6 стягнуто всю суму заборгованості. Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року заочне рішення суду було скасоване.

07 липня 2016 року Близнюківським районним судом Харківської області було винесено ухвалу, якою провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики закрито, у звязку з тим що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та розяснено, що смерть ОСОБА_6 не позбавляє ОСОБА_2 права звернутися до суду з позовом до спадкоємців померлої, в порядку статті 1281 ЦК України.

Оскільки відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями померлої ОСОБА_6 позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити в межах суми спадкового майна.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні та надали до суду заперечення. ОСОБА_4 зазначив, що його мати ОСОБА_6 не могла брати таку суму грошей у борг, оскільки він на той час перебував на заробітках і забезпечував матір всім необхідним. Така сума грошей їй не була потрібна, ці гроші вона нікуди не могла витрати та йому про ці гроші нічого не повідомляла. Крім того, підпис на розписці схожий, але не її. Крім того зазначили, що в наданій на підтвердження позову борговій розписці від 13 квітня 2008 року та копії акту прийому передачі грошових коштів не зрозуміло хто є ОСОБА_2, оскільки не зазначені повністю імя та по батькові позикодавця. Крім того, з акту прийому передачі грошових коштів також не зрозуміло хто отримав від ОСОБА_2 грошові кошти так як будь-яка особа не зазначена. Також ОСОБА_4 вказав, що за оформленням спадкових прав до нотаріальної контори він не звертався та заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не подавав.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. При цьому вказав, що вказана позовна заява є безпідставною та не підтвердженою належними юридично обґрунтованими доказами. Зазначена в розписці особа ОСОБА_2 не має власного імені та по батькові, оскільки зазначені тільки ініціали. Неможливо визначити це чоловік чи жінка, її вік, місце проживання, паспортні дані, громадянство, код платника податків. Крім того зазначає, що претензія (вимога) кредитора до ОСОБА_5 від 24 травня 2016 року є незаконною, оскільки в ній зазначена сума боргу згідно винесеного рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, яке скасовано та винесена ухвала про закриття провадження по вказаній справі. Крім того, вважає, що позивачкою пропущений шестимісячний строк предявлення вимоги, передбачений частиною 2 статті 1281 ЦК України.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог надана розписка, зі змісту якої вбачається, що 13 квітня 2008 року ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі шість тисяч доларів США та зобовязалась їх повернути до 13 квітня 2015 року. Відповідно до акту прийому-передачі грошових коштів від 13 квітня 2008 року ОСОБА_2 було передано грошові кошти в сумі шість тисяч доларів США як позику, а кому саме не зазначено. (а.с.15).

17 грудня 2015 року Близнюківським районним судом Харківської області було винесено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, згідно якого позов задоволено та присуджено стягнути з відповідачки борг у розмірі 267817, 28 грн. (а.с. 17)

Згідно постанови старшого державного виконавця № 50232572 від 11 березня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 267817,28 грн. закінчено, в звязку зі смертю ОСОБА_6 06 жовтня 2015 року, про що свідчить актовий запис № 11 від 07 жовтня 2015 року. (а.с.19).

За заявою ОСОБА_5, 23 червня 2016 року заочне рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року по цивільній справі №612/670/15-ц, 2/612/329/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики скасовано. (а.с. 20).

Крім того, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики закрито, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та розяснено позивачу, що смерть ОСОБА_6 не позбавляє ОСОБА_2 права звернутися до суду з позовом до спадкоємців померлої, в порядку статті 1281 ЦК України (а.с. 21).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 61400979 від 14 червня 2016 року та свідоцтва про право на спадщину № 671 виданого Близнюківською державною нотаріальною конторою в Харківській області 17 травня 2016 року - ОСОБА_5, згідно заповіту, посвідченого Близнюківською державною нотаріальною конторою Харківської області 09 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 772, є спадкоємцем земельної ділянки, площею 7,5515 га, кадастровий номер :02:001:0104, яка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належала ОСОБА_6. (а.с. 22, 108).

24 травня 2016 року представником позивача ОСОБА_3 були направлені претензії (вимоги), як вказує позивач, спадкоємцям майна ОСОБА_6, а саме: сину ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про виплату боргу згідно заочного рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 17 грудня року, які ними отримані. (а.с.25-29).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України: кредиторові спадкодавця належить право протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, не залежно від настання строку вимоги.

Судом не беруться до уваги твердження відповідача ОСОБА_5 щодо пропущення позивачем строку звернення з претензією (вимогою) кредитора, оскільки позивачеві стало відомо про смерть ОСОБА_9, а в звязку з цим і можливістю відкриття спадщини після померлої - в березні 2016 року, після отримання постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження № 50232572 від 11 березня 2016 року.

Вивченням оригіналу розписки та акту приймання передачі коштів між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 судом зазначено наступне.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 2 липня 2014 року № 6-79цс14).

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов'язанням її повернення, та дату отримання коштів. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Аналізуючи норми ст.ст. 1046, 1047 ЦПК України, слід прийти до таких висновків.

Розписка про отримання грошових коштів для можливості її подальшого використання як боргового документу повинна містити ідентифікуючі відомості про позикодавця і позичальника (боржника), зокрема прізвище, імя, по батькові, податкові номери (ідентифікаційні номери), серії і номери паспортів, адреси місць проживання тощо.

Зазначення податкових номерів необхідно для того, щоб у випадку судового спору можливо було чітко ідентифікувати особу і вказати такий податковий номер у виконавчому листі про стягнення присуджених коштів.

Розписка необхідна на випадок виникнення спорів, які як правило виникають у випадку відмови позичальника повернути зазначені кошти. В такому випадку належним чином оформлена боргова розписка буде належним і допустимим доказом того, що кошти були передані позикодавцем позичальнику.

Надана представником позивача розписка та акт прийому-передачі грошових коштів не підтверджує факту передання позивачем позики ОСОБА_6 на суму шість тисяч доларів США, як і взагалі не містить жодних даних про позичальника, а саме особу: відсутні повне імя та по батькові, дата народження, місце проживання, паспортні дані, ідентифікацій номер платника податків, стать. Тому суд не може вважати дану розписку належним доказом укладення договору позики між сторонами даного спору.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог, суд в задоволенні позову відмовляє.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку з відмовою позивачу у задоволенні вимог, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 202, 207, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2, подану представником позивача ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 грудня 2016 року.

Суддя С.М.Лобановська