Справа № 364/1080/16-ц Головуючий у І інстанції Ткаченко О. В.
Провадження № 22-ц/780/6180/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 22.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Олійника В.І.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 в інтересах Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок злочину,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року прокурор звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначав, що вироком Володарського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України та встановлено, що він 12 травня 2016 року та 13 травня 2016 року прибув на земельну ділянку лісового фонду, яка знаходиться в адміністративних межах Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, за межами населеного пункту, розпорядником якої є Київська обласна державна адміністрація здійснив незаконну порубку дерев, чим спричинив державі матеріальну шкоду на суму 199 040,30 грн. Враховуючи дані обставини, просив суд стягнути з відповідача на користь Лобачівської сільської ради матеріальну шкоду в розмірі 199 040,30 грн. та судові витрати.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Лобачівської сільської ради 199 040, 30 грн. збитків, заподіяних внаслідок вчинення злочину та стягнуто на користь держави 1 990, 41 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вироком у кримінальній справі, який набрав законної сили, було встановлено наявність завданої відповідачем збитків державі внаслідок вчинення ним злочину, через що позов прокурора про стягнення майнової шкоди з відповідача на користь Лобачівської сільської ради підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2016 року прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Лобачівської сільської ради про стягнення із ОСОБА_2 збитків, заподіяних державі внаслідок вчинення злочину (а. с. 1-5).

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 24 червня 2016 року, укладеної відповідно до ст.ст.468 ,469, 472 КПК України вбачається, що ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ст.246 КК України шляхом незаконної порубки дерев на земельній ділянці лісового фонду, яка знаходиться в адміністративних межах Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, за межами населеного пункту, розпорядником якої є Київська обласна державна адміністрація, чим спричинив державі в особі Київської обласної державної адміністрації матеріальну шкоду на суму 199 040, 30 грн. (а.с.6-7).

Вироком Володарського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 12 травня 2016 року та 13 травня 2016 року прибув на земельну ділянку лісового фонду, яка знаходиться на території Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, в її адміністративних межах, за межами населеного пункту, розпорядником якої є Київська обласна державна адміністрації здійснив незаконну порубку дерев, чим спричинив державі матеріальну шкоду на суму 199 040,30 грн. (а. с. 10-14, 15-19).

Таким чином, вищевказаними матеріалами кримінального провадження та вироком Володарського районного суду Київської області було встановлено наявність заподіяної незаконними діями ОСОБА_2 майнової шкоди державі. Однак у матеріалах справи відсутні належні докази того, що вказана майнова шкода була спричинена зокрема Лобачівській сільській раді, в інтересах якої було заявлено прокурором даний позов.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 7 Лісового кодексу України, ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб'єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Постійні лісокористувачі мають, зокрема, право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством. Збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідно до закону (ч. 4 ст. 19, ст. 24 ЛК України).

За змістом ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції належним чином встановивши спірні правовідносини, які наявні між сторонами, на думку колегії суддів дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 збитків, заподіяних державі, внаслідок вчинення ним злочину саме на користь Лобачівської сільської ради, Володарського району, оскільки прокурором, який звернувся до суду в інтересах Лобачівської сільської ради, не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачем прав, інтересів чи спричинення шкоди саме сільській раді, оскільки з позовної заяви, угоди про визнання винуватості від 24 червня 2016 року та з вироку Володарського районного суду від 29 червня 2016 року вбачається, що матеріальна шкода від злочину спричинена державі в особі Київської обласної державної адміністрації, а ліс та земельна ділянка відносяться до лісового фонду, постійним користувачем земельної ділянки є Держлісгосп України, вона знаходиться за межами населеного пункту Лобачів. Також прокурором не надано будь-яких доказів, що Лобачівська сільська рада є розпорядником чи власником незаконно порубаних відповідачем дерев та земельної ділянки, на якій вони були розмішені, а також, що сільська рада визнана потерпілою стороною у кримінальній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 309 ЦПК України з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи і неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь Лобачівської сільської ради Володарського району збитків, заподіяних внаслідок вчинення злочину.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Лобачівської сільської ради Володарського району збитків, заподіяних внаслідок вчинення злочину, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: