АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

Представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 03 жовтня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за об»єднаним позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_8, треті особи - Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за об»єднаним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» звернулося до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про визнання ОСОБА_6, ОСОБА_9 та малолітньої ОСОБА_8 такими, що втратили право користування двокімнатною квартирою комунальної власності АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Ордеру №61689 від 30 квітня 1962 року зазначена квартира надана у користування ОСОБА_10 та членам його сім»ї - дружині ОСОБА_11, дочкам ОСОБА_4 та ОСОБА_12

У 1993 році наймач разом із дружиною змінили місце проживання та зареєстрували його за іншою адресою. Розпорядженням представника Президента України у Радянському районі м.Києва №928 від 16 листопада 1993 року наймачем квартири визначена ОСОБА_4

В квартирі також зареєстровані племінник наймача ОСОБА_6, його дружина ОСОБА_9 та її дочка ОСОБА_8

Перевірками (січень, липень 2014 року) та поясненнями ОСОБА_6 (червень 2014 року) установлено, що він в квартирі більше року не проживає без поважних причин, у зв»язку із чим позивач просить визнати ОСОБА_6, ОСОБА_9 та малолітню ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставах ст.ст. 71 та 72 ЖК України.

Зазначена справа об»єднана в одне провадження з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставах ст.ст. 71 та 72 ЖК України.

Так, в грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтовує тим, що 30 квітня 1975 року його діду ОСОБА_10 та членам його сім»ї - дружині ОСОБА_11, дочкам ОСОБА_4 та ОСОБА_12 (матір ОСОБА_13.) видано ордер на право зайняття цієї квартири.

ОСОБА_4 з 1983 року у квартирі не проживає, у 2009 році знялась з реєстраційного обліку та зареєструвала місце проживання за іншою адресою, в червні 2014 року звернулась з позовом про визнання права користування квартирою.

В подальшому зазначені справи об»єднані в одне провадження зі справою за позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва», що пред»явлений до суду в липні 2015 року, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування двокімнатною квартирою комунальної власності АДРЕСА_1.

Підстави позову обґрунтовує тим, що у 2009 році ОСОБА_4 знялась з реєстраційного обліку та зареєструвала місце проживання за іншою адресою, у зв»язку із чим відповідно до ст.107 ЖК України втратила право користування квартирою.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 03 жовтня 2016 року у задоволенні позовів відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині вирішення вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до ОСОБА_6, ОСОБА_9 та малолітньої ОСОБА_8 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, в іншій частині просить залишити рішення без змін.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 особисто підтвердив, що він не проживає у квартирі, з приводу користування якої виник цей спір. Також посилається на невідповідність висновків про поважність не проживання ОСОБА_6 у квартирі (зокрема, догляд за бабусею).

Також зазначає, що покази свідків, які бачили ОСОБА_6 та те, що він займався ремонтом квартири у період з серпня 2013 року по червень 2014 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не доводять факту проживання та користування квартирою. При цьому з посиланням на покази свідків зазначає, що фактично ОСОБА_6 став проживати у квартирі з весни 2014 року.

Посилається на неналежність доказів та обставин стосовно того, що ОСОБА_6 з червня 2014 року зареєстрував місце проживання ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_1; що в червні 2014 року на замовлення ОСОБА_6 відбулась заміна газового обладнання; що в серпні 2016 року відбулось обстеження умов проживання сім»ї ОСОБА_6, оскільки всі ці події відбувались згодом і не мають відношення для встановлення обставин непроживання у відповідний період.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4, її представник, а також представник позивача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» доводи апеляційної скарги підтримали та просили скаргу задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_9 - ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, часі місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ст.305 ЦПК України колегія суддів уважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що на підставі Ордеру №61689 від 30 квітня 1962 року ОСОБА_10 та членам його сім»ї - дружині ОСОБА_11, дочкам ОСОБА_4 та ОСОБА_12 надана у користування квартира АДРЕСА_1.

В 1983 році ОСОБА_14 одружилась та виїхала проживати в квартиру свого чоловіка по вул. Заломова в м.Києві, де проживала з ним та двома дочками.

В 1987 році народився ОСОБА_6, який був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 як онук наймача.

В подальшому ОСОБА_10 з дружиною отримали квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим розпорядженням Президента від 16 листопада 1993 року особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 був переведений на ОСОБА_14 (т.1 а.с.5).

09 квітня 2009 році ОСОБА_4 за власною заявою знялась з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 23 квітня 2009 року, в подальшому 19 червня 2014 року знята з реєстраційного обліку за цією адресою (т.1 а.с.6, 245, 246).

В квартирі АДРЕСА_1 з 2009 року перебували на реєстраційному обліку ОСОБА_12 та її діти - відповідач ОСОБА_6 та ОСОБА_15. В 2012 році ОСОБА_12 померла та знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18 березня 2014 року (справа №759/19975/13-ц) задоволено позов ОСОБА_6 та визнано ОСОБА_15 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрована та у ній не проживає, а отже і права користування нею не має.

З матеріалів справи також убачається, що на момент звернення до суду КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» з позовом в грудні 2012 року в спірній квартирі є зареєстрованими ОСОБА_6 (з 01 грудня 1987 року), ОСОБА_9 (з 19 червня 2014 року), малолітня ОСОБА_8 (з 19 червня 2014 року).

Відмовляючи у задоволенні вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження факту не проживання цих осіб в квартирі понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, не надано.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Звертаючись до суду з позовом про визнання ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» обґрунтовує свої вимоги правилами ст.71 ЖК України

За змістом ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вирішуючи спір в частині визнання втративши ми право користування жилим приміщенням ОСОБА_6, ОСОБА_9 та малолітньою ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, застосував норми матеріального права, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що відповідачі понад шість місяців без поважних причин відсутні в спірному жилому приміщенні.

При цьому, судом першої інстанції надано правильну оцінку зібраним у справі доказам та встановлено обставини тимчасового не проживання відповідача ОСОБА_6 у спірному помешканні, які не є підставою для застосування правил ст.71 ЖК України.

Окрім того, відповідачі ОСОБА_9 та малолітня ОСОБА_8 зареєстровані спірному жилому приміщенні 19 червня 2014 року, до суду із вимогами на підставі ст.71 ЖК України позивач звернувся 09 грудня 2014 року, тобто до спливу визначеного законом терміну 6 місяців. При цьому, позовна заява не містить посилань на обставини та відповідні докази, з якими позивач пов»язує застосування до цих осіб ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Доводи апеляційної скарги третьої особи за цим позовом ОСОБА_4 зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи, натомість обґрунтованих доводів про порушення норм матеріального або процесуального права не наведено.

Доводи апеляційної скарги щодо самовільного вселення ОСОБА_9 та малолітньої ОСОБА_8 відхиляються колегією суддів, оскільки є безпідставними та не відповідають фактичних обставинам справи та наявним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - не оскаржується, відтак апеляційний суд з урахуванням наданих йому повноважень не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов