У Х В А Л А

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року в справі за позовом державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» до ОСОБА_4, третя особа - військова частина НОМЕР_1, про виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, позов задоволено частково, виселено ОСОБА_4 із займаного приміщення АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, надано відстрочку виконання рішення до 1 квітня 2016 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишено без змін.

У грудні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 391 ЦК України та статей 2,4 ЖК України.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надав постанови Верховного Суду України від 27 травня 2015 року (справа № 6-92цс15), 2 грудня 2015 року (справа 6-1732цс16) та постанову Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України».

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову та виселення із займаного жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення. При цьому суд виходив з того, що приміщення, яке займає ОСОБА_4 є нежитловим, відповідач не надав належних та допустимих доказів про надання йому дозволу на заняття зазначеного приміщення та переобладнання його в житлове.

У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року (справа № 6-92цс15), прийнятій в справі про усунення перешкод у користуванні приміщенням магазину шляхом його звільнення, викладено правовий висновок в якому зазначено, що передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Висновок суду касаційної інстанції у справі, яка переглядається, не суперечить висновку викладеному в постанові Верховного Суду України, оскільки у справі, яка переглядається, та у справі за результатами якої Верховним Судом України прийнято це рішення, наявні різні фактичні обставини.

Правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року (справа № 6-1732цс16), стосується неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 5 Закону України «Про іпотеку» та статті 392 ЦК України в справі про визнання майнових прав, визнання договорів іпотеки частково недійсними.

Вказана постанова прийнята в справі з іншим предметом і підставами позову, іншим матеріально-правовим регулюванням правовідносин, а також судом встановлені інші фактичні обставини, у порівнянні зі справою, яку просить переглянути заявник.

Порівняння змісту наданої постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постанова Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування Житлового кодексу України» не є постановою Верховного Суду України, яка прийнята у порядку визначеному главою 3 розділу V ЦПК України, а тому на неї не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

ОСОБА_4 подано клопотання про зупинення виконання судових рішень.

Оскільки заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, то відсутні підстави для зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 353, 355, 360, 3601 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» до ОСОБА_4, третя особа ‒ військова частина НОМЕР_1, про виселення без надання іншого жилого приміщення за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко