Справа № 758/5025/16-ц
Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді -Декаленко В. С. ,
при секретарі - Кравцовій Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 758/5025/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд,-
Заявник звернулась до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи тим, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва слухалась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Зазначає, що 13.07.2016 року Подільський районний суд м. Києва вирішив:
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1:
- суму боргу за Договором позики від 08.09.2014 року в загальному розмірі 12 737,50 грн.;
- судовий збір у розмірі 127, 38 грн.
Посилається, що в резолютивній частині рішення, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не врахував, що нею були понесені додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 423 гривні 82 копійки. У зв'язку з чим звертається з даною заявою до суду.
Заявниця . відповідачка в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомленні вчасно та належним чином, від заявниці надано заяву, відповідно до якої просить слухати справу за її відсутності, причини неявки відповідачки суду не відомі.
Суд вважає можливим розглянути заяву у відсутність зазначених осіб відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного суду м. Києва дійсно перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Згідно п.10,12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.
У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.
Відповідно до п.16 вищевказаної Постанови, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
Тобто, з урахуванням позовних вимог, в даному позові позивачкою було сплачено двічі судовий збір розмірі 127 грн. 38 коп. та 423 грн. 82 коп., а при вирішенні рішення стягнуто лише судовий збір у розмірі 127, 38 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи ( а.с.1,12).
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.
13.07.2016 року рішенням суду по вищезазначеній цивільній справі позовні вимоги позивачки було задоволено, однак як вбачається зі змісту вказаного рішення, судом не вирішено в повному обсязі питання про судові витрати, а саме не стягнуто з відповідачки на користь позивача понесені нею вищезазначені витрати в розмірі 423, 82 грн.
Стаття 220 ЦПК України, визначає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
- стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
- суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;
- суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;
- судом не вирішено питання про судові витрати.
Оцінюючи в сукупності надані докази, вставноленні в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги заявника знайшли своє доведення в судовому засіданні, грунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 220 ЦПК України, суд,-
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2016 року у цивільній справі № 758/5025/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, доповнити наступним змістом:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 423, 82 грн.

В іншій частині рішення вважати правильним без змін.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко