Справа № 640/537/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря - Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу ДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась у суд зі скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Ляхової Т.Б., які полягають у неправильному визначенні заборгованості та сплати аліментів боржником ОСОБА_3 станом на 28.10.2016 року, включенні до довідки-розрахунку від 28.10.2016 року суми у розмірі 2136.59 грн. сплати аліментів, а також зобовязання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 здійснити перерахунок заборгованості з 16.01.2014 року по 31.10.2016 року.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що на виконанні у державного виконавця Ляхової Т.Б. перебуває виконавчий лист про стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_3, на двох неповнолітніх дітей. Державним виконавцем складено довідка-розрахунок від 28.10.2016р. до якої неправомірно , на підставі довідки Міжнародному університеті бізнесу та права м.Херсон, включена сума в розмірі 2136,59 грн., як сплачена у вересні 2016р. Вказана суму у вересні 2016р. вона не отримувала. Більш того, постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку він отримує у Міжнародному університеті бізнесу та права м.Херсон, державний виконавець не виносила.

У судовому засіданні та у поданих запереченнях, державний виконавець Ляхова Т.Б., проти задоволення скарги заперечувала.

Представник боржника проти задоволення скарги заперечував, при цьому зазначив, що ОСОБА_3 подав самостійно заяву до ректора Міжнародного університету бізнесу та права про відрахування аліментів із його заробітної плати, внаслідок чого аліменти були перераховані. Крім того, зазначив, що він самостійно вносив кошти по сплаті аліментів на рахунок виконавчої служби, внаслідок чого утворилась переплата.

Суд, заслухавши пояснення стягувача, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 на виконані перебуває виконавчий лист №640/537/14ц виданий 20.04.2015р. Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, 27.12.2001р.н. та ОСОБА_5, 27.12.2001р.н. , у розмірі 1/3 частини від усіх доходу та не менше ніж З0 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2014р. до повноліття дітей .

За ч.4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 р. державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику:

28.10.2016р. державним виконавцем Ляховою Т.Б. складена довідка-розрахунок по аліментам, станом на вересень 2016р. Враховуючи, що розрахунок по аліментам складений станом на вересень 2016р., суд в даному випадку застосовує положення ЗУ «Про виконавче провадження» 1999р.

Згідно вказаної довідки, вона складена з урахуванням довідок ПФУ в Київському районі м.Харкова від -08.06.2015р., 25.11.2015р., 27.10.2016р., довідок прокуратури Харківської області від - 27.05.2015р., 05.05.2016р., а також довідки Міжнародного університету бізнесу і права від 11.08.2016р. №862.

За позицією стягувача виконавцем безпідставно, в порушенням положень ЗУ «Про виконавче провадження» включено у довідку , як сплачену у вересні суму в розмірі 2136,59 грн.

За положеннями ч.5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 р. сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником

За п.2 ст. 25 Закону у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду.

Виходячи із системного аналізу наведених норм закону боржник може самостійно виконати рішення суду повністю або частково, про що повідомляє державного виконавця.

Як свідчить матеріали справи боржник 22.06.2016р. самостійно звернувся із заявою до ректора Міжнародного університету бізнесу та права , розташованого в м.Херсон, де працює на посаді виконуючого обовязки завідуючого кафедри адміністративного та кримінального права та процесу, про відрахування із його заробітку на корить колишньої дружини ОСОБА_1 аліментів, до заяви додав копію виконавчого листа та постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

На підставі вказаних документів Міжнародний університет бізнесу та права за період з квітня 2016р. по серпень 2016р. відрахував аліменти із доходу боржника, який він отримує в університеті, в розмірі 2236,59 грн. та перерахував їх на рахунок Київського ВДВС 11.08.2016р., що підтверджується листом від 11.08.2016р. №862, платіжним дорученням №1888 від 11.08.2016р. та випискою по рахунку Київського ВДВС від 12.08.2016р.

За ч.2 ст. 45 Закону за письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті

грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на

зазначений ним рахунок у банку .

Стягувачам подана заява державному виконавцю від 17.02.2016р. про перерахування заборгованості зі сплати аліментів на її розрахунковий рахунок відкритий у ПАТ «Приватбанк».

Платіжним дорученням №3241 від 21.09.2016р. державним виконавцем перераховані стягувачу на розрахунковий рахунок аліменти, які надійшли з університету 11.08.2016р., в розмірі 2136,59 грн. Кошти в сумі 100 грн. перераховані, як витрати на проведення виконавчих дій. Однак сума 2136,59 грн. повернута ПАТ «Приватбанк», у звязку із невірним вказанням реквізитів, зокрема коду отримувача, що підтверджується випискою по рахунку від 27.09.2016р.

13.10.2016р. державним виконавцем повторно перераховані кошти стягувачу в сумі 2136,59 грн. на її розрахунковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №3764 від 13.10.2016р. та визнано у судовому засіданні стягувачем про отримання вказаних коштів

Таким чином, судом встановлено, що аліменти в сумі 2136,59 грн. сплачені боржником 11.08.2016р., фактично отримані 13.10.2016р., тобто сума включена державним виконавцем у довідку фактично є сплаченою, однак місяць сплати вказаний помилково.

Державний виконавець під час розгляду даної скарги виправив вказану помилку, склавши новий розрахунок від 15.12.2016р. вказавши сплачену суму аліментів в розмірі 2136,59 грн. в серпні 2016р.

Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4, ч. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.13.1 п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Згідно п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Враховуючи відсутність заборгованості зі сплати аліментів у боржника, підстави для оскарження довідки-розрахунку від 28.10.2016р., а в наслідок і визнання дій державного виконавця зі складання вказаної довідки неправомірними відсутні, при цьому доводи скаржника викладені у скарзі та письмових пояснень, вказаних обставин не спростовують.

Керуючись ст. ст. 10,11, 210, 383-387 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом

пяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.