Справа № 755/1971/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, учасник третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 11.03.2015 року по третейській справі №255/15.

Заява обґрунтована тим, що 11.03.2015 р. Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення по справі №255/15 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.04.2012р. у розмірі 84 290,94грн. та третейський збір у розмірі 1 242,91 грн. Заявник з рішенням третейського суду не погоджується, посилаючись на те, що банк надав кредит для споживчих потреб. На дату винесення рішення третейським судом Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, а третейське застереження було укладено в порушення вимог цього закону, отже справа не була підвідомча третейському суду. Крім того, зазначив що склад третейського розгляду не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», оскільки заявник не давав своєї згоди на розгляд третейської справи суддею В.А. Андреєвим. Про оскаржувальне рішення третейського суду заявник дізнався 25.12.2015 року коли отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження, саме рішення третейського суду заявник отримав лише 22.01.2016 року, тому строки звернення до суду з даною заявою не пропущено.

Заявник та його представник в судове засідання не заявилися, представник заявника подав заяву про розгляд заяви за відсутності заявника та представника, просив задовольнити заявлені вимоги та скасувати рішення третейського суду.

Представник ПАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не заявився, подав заяву про розгляд заяви за відсутності представника, проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 заперечував з огляду на їх необґрунтованість, оскільки захист прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, здійснюється виключно шляхом подання самим споживачем позовної заяви, предметом якої є захист порушених прав споживача. Третейське рішення винесено за позовом ПАТ «ВТБ Банк», який не є споживачем. На даний час виключена обов'язковість правових висновків Верховного Суду України, крім того, суд має право відступити від правової позиції з наведенням відповідних мотивів. Справи про захист прав споживачів/ споживачів послуг банку розглядаються тільки в рамках спору, предметом якого є захист прав споживача, шляхом подання самим споживачем позовної заяви до суду на захист свої прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №255/15, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.03.2015 року по справі № 255/15 позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №R7B від 03.04.2012 року в сумі 84 290,94 грн. та 1 242,91 грн. третейського збору.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене на підставі укладеного 03.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 Кредитного договору №R7B, за умовами якого на споживчі потреби надано кредит у сумі 100 000,00 грн. під 22% річних, зі строком повернення в повному обсязі 03.04.2017 року, відповідно до графіку.

Постановою ВДВС Баришівського районного управління юстиції від 09.12.2015р. відкрито провадження за виконавчим листом №6/155/2573/15-ц виданого 06.11.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» борг у розмірі 85 7777,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору №R7B від 03.04.2012 р., усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього Договору або у зв'язку з ним, у тому числі так, що стосуються його виконання, порушення, припинення, розірвання або визначення недійсним, підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом цього третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Отже, зазначений договір містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків згідно регламенту даного третейського суду.

Тому посилання заявника ОСОБА_1 на відсутність між ним та Банком згоди на призначення судді для розгляду третейської справи є необгрунтованими.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Кредитний договір, який містить третейське застереження, укладено між сторонами 03.04.2012 року, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить заявник, ухвалено 11.03.2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Як убачається з матеріалів третейської справи №255/15, копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримано в третейському суді 22.01.2016 р. (а.т.с. 42). Суд критично оцінює рекомендоване повідомлення як належний доказ отримання заявником копії рішення 29.03.2015р. (а.т.с.40), оскільки воно не містить його підпису, а містить лише підпис працівника поштового відділення. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду заявником не пропущено.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, а спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 20.05.2015р. у справі № 6-64цс15, якщо на дату укладення кредитного договору, який містить третейське застереження, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цьому договорі було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», справа, у якій прийнято рішення третейським судом, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі № 6-2074цс15, положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту. Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, учасник третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 11.03.2015 року по третейській справі №255/15 підлягає задоволенню, оскільки відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, кредит за яким надавався на споживчі потреби, враховуючи той факт, що на час укладання кредитного договору №R7B - 03.04.2012 р. та ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків оскаржуваного рішення - 11.03.2015 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, учасник третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.03.2015 року по справі № 255/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя