У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В., Попович О.В., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, товариство з обмеженою відповідальністю «ТАСК», товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КТІ», товариство з обмеженою відповідальністю «Київ-Елітсервіс», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_6, товариство з обмеженою відповідальністю «ТАСК», товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КТІ», товариство з обмеженою відповідальністю «Київ-Елітсервіс», про визнання іпотечних договорів недійсними, за касаційною скаргою товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КТІ» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулося до суду з позовом, вимоги якого уточнило та збільшило в ході розгляду справи і просило в рахунок погашення частини заборгованості ОСОБА_6 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту від 5 квітня 2007 року та за договором кредиту від 3 вересня 2007 року від загальної суми заборгованості, яка станом на 22 квітня 2015 року становить 29 131 317 грн 11 коп., звернути стягнення на частину предмета іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_5 шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на частину нежитлових приміщень № № 1, 2 (групи приміщень № 5), з № 1 по № 26 (групи приміщень № 11 (в літ «А») загальною площею 467,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Позов мотивовано тим, що 5 квітня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 495 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном погашення до 4 квітня 2017 року.

13 травня 2009 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту від 5 квітня 2007 року, згідно з яким сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 10 березня 2009 року становив 404 250 доларів США, зі сплатою 15 % з 20 жовтня 2008 року, та в зв'язку із цим з 10 березня 2009 року встановлено новий графік погашення заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення заборгованості кредитору до 4 квітня 2017 року на умовах, визначених цим договором.

5 квітня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАСК» (далі - ТОВ «ТАСК») (іпотекодавець), що є майновим поручителем за зобов'язанням ОСОБА_6 за договором кредиту від 5 квітня 2007 року, укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язання позичальником за договором кредиту нерухоме майно, яким є нежилі приміщення в літ. «А»: приміщення №№ 2-8 (групи приміщень № 2), приміщення № № 1, 2 (групи приміщень № 5), приміщення № 1 (групи приміщень № 5а), приміщення № № 1-26 (групи приміщень № 11), загальною площею 577,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення шляхом викупу 362/45-КП, посвідченого 02 серпня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 8582, право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленому 12 жовтня 2005 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, записано в реєстрову книгу за реєстровим номером 1209-П.

3 вересня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого кредитором надано позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 200 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 2 вересня 2017 року.

13 травня 2009 року між кредитором та позичальником укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту від 3 вересня 2007 року, за яким сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 10 березня 2009 року становив 171 661 доларів США.

3 вересня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ТОВ «ТАСК» (іпотекодавець), що є майновим поручителем за зобов'язанням ОСОБА_6 за договором кредиту від 3 вересня 2007 року укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов'язання позичальником за договором кредиту нерухоме майно, яким є нежилі приміщення з № 2 по № 8 (групи приміщень № 2), приміщення №№ 1, 2 (групи приміщень № 5), приміщення № 1 (групи приміщень № 5а), приміщення з № 1 по № 26 (групи приміщень № 11) (в літ. «А»), загальною площею 577,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, нежилі приміщення в літ. «А»: приміщення: № № 2 (групи приміщень № 2), приміщення № № 1, 2 (групи приміщення № 5), приміщення № (групи приміщення № 5а), приміщення № № 1-26 (групи приміщень № 11), загальною площею 577,40 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, станом на час розгляду справи перебувають у власності інших осіб.

Власник іпотечного майна ТОВ «ТАСК» звернувся до господарського суду із позовом про визнання недійсним іпотечного договору від 5 квітня 2007 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13 вересня 2013 року у справі № 910/5283/13 визнано недійсним з моменту його вчинення іпотечний договір від 5 квітня 2007 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ТАСК».

Постановою Вищого господарського суду України від 2 квітня 2014 року у справі № 910/5283/13 рішення господарського суду м. Києва та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 грудня 2013 року скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ТАСК» до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 5 квітня 2007 року недійсним.

За період знаходження справи на стадії касаційного перегляду, ТОВ «ТАСК» вчинено ряд дій, а саме: було виключено запис про обтяження предмету іпотеки з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що дало останньому можливість здійснити відчуження предмету іпотеки на користь третіх осіб, а саме: перехід права власності на зазначене вище майно відбувся на підставі договору купівлі-продажу від 25 лютого 2014 року, укладеного між ТОВ «ТАСК» та ТОВ «Торговий дім «КТІ», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. за реєстраційним номером нотаріуса № 626.

4 квітня 2014 року ТОВ «Торговий дім «КТІ» відчужило на користь ТОВ «Київ-Елітсервіс» частину майна нежилих приміщень у розмірі 45/1000 та на користь ОСОБА_5 у розмірі 192/1000.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нерухоме майно, що належить ОСОБА_5, як особі, яка набула статусу іпотекодавця в силу ст. 23 Закону України «Про іпотеку», оскільки іпотечний договір чинний, має виконуватися, незважаючи, що відповідач є новим набувачем, оскільки правовий режим майна, яке знаходиться в іпотеці не змінюється незалежно від кількості правочинів, тобто іпотекодержатель може пред'явити вимоги про звернення стягнення на частину предмета іпотеки на суму заборгованості позичальника, що станом на 20 червня 2014 року становила 1 074 828,00 доларів США, що еквівалентно 12 736 586 грн 82 коп.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов про визнання іпотечних договорів від 5 липня 2007 року та від 3 вересня 2007 року недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що іпотечний договір від 3 вересня 2007 року був підписаний директором ТОВ «ТАСК» ОСОБА_9 на підставі протоколу від 29 серпня 2007 року № 9, а іпотечний договір від 5 квітня 2007 року та додаткова угода від 3 вересня 2007 року № 1 до нього на підставі протоколу від 11 грудня 2006 року № 8. Рішенням господарського суду м. Києва від 3 листопада 2014 року рішення загальних зборів учасників ТОВ «ТАСК» від 11 грудня 2006 року, оформлене протоколом № 8, та від 29 серпня 2007 року, оформлене протоколом № 9, визнано недійсними.

Посилаючись на наведене ОСОБА_5 вважає, що вищевказані договори суперечать ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також містять всі ознаки фіктивності.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року у задоволенні первісного позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 30 березня 2016 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки та визнано за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на нежитлові приміщення № № 1, 2 (групи приміщень № 5), приміщення з № 1 по № 26 (групи приміщень № 11) (в літ. «А»), загальною площею 467, 2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю на час розгляду справи 7 200 000 гривень в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за договором кредиту від 5 квітня 2007 року № 39.29-50/687к та за договором кредиту від 3 вересня 2007 року № 39.29-50/916к від загальної суми заборгованості, яка станом на 20 червня 2014 року становить 12 736 587 грн 82 коп.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання договорів іпотеки недійсними скасовано з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 з інших правових підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення апеляційного суду залишено без змін.

ТОВ «Торговий дім «КТІ», не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати з ухваленнямнового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволеннязустрічного позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, і належать ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 5 травня 2014 року, виходив з того, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем спірних приміщень, договір купівлі-продажу, укладений між нею та відчужувачем цього майна не скасований та не розірваний; ОСОБА_5 не є стороною договорів кредиту та іпотеки, а тому позов банку задоволенню не підлягає. Крім того, ним обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання договорів іпотеки недійсними суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 є неналежним позивачем за цими вимогами, оскільки не була стороною договорів іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» та задовольняючи його позов, апеляційний суд, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15, виходив з того, що до ОСОБА_5 перейшло право власності на предмет іпотеки та на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» перейшли обов'язки іпотекодавця.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно постанови Вищого господарського суду України від 2 квітня 2014 року, питання визнання договорів іпотеки недійсними з підстав того, що учасник ТОВ «ТАСК» ОСОБА_10 не підписував протоколи зборів товариства, де була надана згода на укладення іпотечних договорів, було предметом розгляду у суді, а тому були встановлені всі обставини з цього питання і вони не підлягають доказуванню.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 5 квітня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 495 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном погашення до 4 квітня 2017 року.

13 травня 2009 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту від 5 квітня 2007 року, згідно з яким сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 10 березня 2009 року становив 404 250 доларів США, зі сплатою 15 % з 20 жовтня 2008 року, та в зв'язку із цим з 10 березня 2009 року встановлено новий графік погашення заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення заборгованості кредитору до 4 квітня 2017 року на умовах, визначених цим договором.

5 квітня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ТОВ «ТАСК» (іпотекодавець), що є майновим поручителем за зобов'язанням ОСОБА_6 за договором кредиту від 5 квітня 2007 року, укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язання позичальником за договором кредиту нерухоме майно, яким є нежилі приміщення в літ. «А»: приміщення № № 2-8 (групи приміщень № 2), приміщення № № 1, 2 (групи приміщень № 5), приміщення № 1 (групи приміщень № 5а), приміщення № № 1-26 (групи приміщень № 11), загальною площею 577,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення шляхом викупу 362/45-КП, посвідченого 2 серпня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 8582, право власності на яке зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, зробленому 12 жовтня 2005 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, записано в реєстрову книгу за реєстровим номером 1209-П.

3 вересня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого кредитором надано позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 200 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 2 вересня 2017 року.

13 травня 2009 року між кредитором та позичальником укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту від 3 вересня 2007 року, за яким сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 10 березня 2009 року становив 171 661 доларів США.

3 вересня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ТОВ «ТАСК» (іпотекодавець), що є майновим поручителем за зобов'язанням ОСОБА_6 за договором кредиту від 3 вересня 2007 року укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язання позичальником за договором кредиту нерухоме майно, яким є нежилі приміщення з № 2 по № 8 (групи приміщень № 2), приміщення № № 1, 2 (групи приміщень № 5), приміщення № 1 (групи приміщень № 5а), приміщення з № 1 по № 26 (групи приміщень № 11) (в літ. «А»), загальною площею 577,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення.

Власник іпотечного майна ТОВ «ТАСК» звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним іпотечного договору від 5 квітня 2007 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13 вересня 2013 року у справі № 910/5283/13 визнано недійсним з моменту його вчинення іпотечний договір від 5 квітня 2007 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ТАСК».

Постановою Вищого господарського суду України від 2 квітня 2014 року у справі № 910/5283/13 рішення господарського суду м. Києва та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 грудня 2013 року скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ТАСК» до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 5 квітня 2007 року недійсним.

У березні 2013 року ТОВ «ТАСК» звернулося до ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом про визнання недійсним іпотечного договору від 3 вересня 2007 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15 травня 2014 року відмовлено у задоволенні позову. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 8 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ТОВ «ТАСК» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 15 травня 2014 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19 листопада 2014 року касаційну скаргу ТОВ «ТАСК» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 8 жовтня 2014 року залишено без змін.

Предметом даного спору за первісним позовом є вимоги позивача про звернення стягнення та визнання права власності на 192/1000 частини нежитлових приміщень №№1,2 (групи приміщень №5), з №1 по № 26 (групи приміщень № 11 (в літ А) загальною площею 467,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що сформовано 25 березня 2015 року, частина нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме 192/1000 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1410 від 5 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11

Згідно вищевказаної інформації, на нежитлові приміщення №№1,2 (групи приміщень №5), з №1 по № 26 (групи приміщень № 11 (в літ А) загальною площею 467,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, встановлено обтяження на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року, постановленої в розрізі розгляду вказаної цивільної справи.

Інших видів обтяження на спірну частину нежитлових приміщень судом першої інстанції не встановлено, крім того, обтяжень на час укладення між ТОВ «Торговий дім «КТІ» та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна також не встановлено.

У разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається у зв'язку із скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Тому ухвалення судом рішення про розірвання договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі №6-1562цс15, від 3 лютого 2016 року у справі №6-2026цс15, від 16 вересня 2015 року у справі №6-1193цс15, від 2 вересня 2015 року у справі 6-639цс15, від 13 травня 2015 року у справі № 53цс15, які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Встановивши у даній справі, факт переходу до відповідача ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на підставі незаконного судового рішення, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції в ухвалі від 25 липня 2016 року, дійшов обґрунтованого висновку про застосування до правовідносин сторін статті 23 Закону України «Про іпотеку», поширення її дії на відповідача ОСОБА_5 та збереження обтяження цього майна іпотекою за іпотечним договором.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції на предмет законності і обґрунтованості, суд апеляційної інстанції дав належну оцінку усім доводам апеляційних скарг, висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині ухваленого рішення та обґрунтовано виходив з наявності правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно та відсутність правових підстав для визнання іпотечних договорів недійсними, у зв'язку із чим правильно скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

В ході розгляду даної справи апеляційним судами дотримано вимог ч. 4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, перевірено усі обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень та надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Крім того, оскаржуване ТОВ «Торговий дім «КТІ» рішення апеляційного суду вже перевірялось судом касаційної інстанції на предмет законності і обґрунтованості за касаційною скаргою ОСОБА_5, яку ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року відхилено, а рішення апеляційного суду залишено без змін.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу ТОВ «Торговий дім «КТІ» слід відхилити і залишити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КТІ» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька
судді М.К. Гримич
О.В. Кафідова
О.В. Попович
О.В. Умнова