У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., ДьоміноїО.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею свого покійного чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя її чоловік відчужив належну йому на праві власності квартиру, а отримані від продажу квартири кошти у розмірі 115 500 доларів США позичив доньці позивачки та її чоловіку - ОСОБА_6, ОСОБА_5 - строком до 01 січня 2012 року, які відповідачі витратили на придбання житла.

Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину у повному обсязі і в порядку правонаступництва до неї перейди всі права кредитора, яким був спадкодавець, у зобов'язанні, на підтвердження якого видана розписка від 21 вересня 2007 року.

Просила стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з кожного, 461 422 грн 50 коп., що є еквівалентно 57 750 доларів США, за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день подання позову.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року скасовано, позов задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 461 422 грн 50 коп. за договором позики від 21 вересня 2007 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено,що відповідно до розписки від 21 вересня 2007 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 583 275 грн, що відповідно до курсу НБУ станом на 21 вересня 2007 року еквівалентно 115 500 доларів США на купівлю нею та її чоловіком ОСОБА_5 квартири у Відкритому акціонерному товаристві «ДБК-4» у м. Києві та зобов'язалася повернути грошові кошти у розмірі 115 500 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату повернення коштів, але не пізніше 01 січня 2012 року (а. с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер (а. с. 10).

Спадкоємицею майна ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_4 (а. с. 11).

ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_6

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514, 516 ЦК України).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від час прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Таким чином, до ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8, перейшли права кредитора за договором позики від 21 вересня 2007 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, − незалежно від суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі у період з 19 липня 003 року по 08 листопада 2011 року (а. с. 16, 18).

Відповідно до договору про поділ майна подружжя від 03 лютого 2012 року квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 травня 2009 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, припинено право спільної сумісної власності подружжя на зазначену квартиру та визнано за кожним із відповідачів право власності на 1/2 частини квартири (а. с. 19, 20, 21, 46).

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Укладаючи у лютому 2012 року договір про поділ майна, набутого за час шлюбу, відповідачі борги не ділили і ОСОБА_6 не заявляла про існування боргу за договором позики, який був укладений нею у 2007 році.

ОСОБА_4 не надала належних та допустимих доказів того, що кошти, отримані за договором позики, бралися ОСОБА_6 за погодженням з ОСОБА_5 та були використані в інтересах їх сім'ї.

Із матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 придбана шляхом укладання інвестиційного договору за місцем роботи ОСОБА_5 з наданням останньому пільгових умов як робітнику будівельної компанії. Загальна дійсна вартість квартири становила 261 148 грн 32 коп. (а. с. 17), перший внесок у розмірі 78 368 грн 28 коп., що становить фактично 1/3 від вартості квартири, було здійснено 18 червня 2007 року (а. с. 78), тобто за декілька місяців до укладення договору позики. Доказів існування інших боргових зобов'язань, на що посилалась позивачка, не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що не доведено, що ОСОБА_6, отримавши позику, діяла за згодою свого чоловіка, оскільки ч. 2 ст. 65 СК України стосується лише розпорядження майном, що є об'єктом справа спільної сумісної власності подружжя. Отримання позики одним із подружжя породжує обов'язки лише для цієї особи, за виключенням того факту, що кошти, отримані в позику, використані в інтересах сім'ї, але тоді такий факт потребує доведенню належними доказами.

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, а також умови укладеного сторонами договору, апеляційний суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 461 422 грн 50 коп. боргу за договором позики від 21 вересня 2007 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносова М.В. Дьоміної О.О.