Справа № 569/4744/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості коштів по кредитному договору,

встановив:

В квітні 2016 року в Рівненський міський суд надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості коштів у розмірі 11 784,96 грн. за кредитним договором № А34РСС9G6D0550 від 31.01.2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та судових витрат в сумі 1 378 грн.

В позовній заяві зазначається, що відповідачем умови договору та вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України не виконувались, що призвело до виникнення простроченої заборгованості станом на 11 лютого 2016 року на вказану позовом суму, що складалася із 798 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом, 0 грн. 10 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 237 грн. 24 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 9 711 грн. 48 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 537 грн. 38 коп. (процентна складова), згідно доданого розрахунку.

Письмове заперечення відповідача на позовну заяву суду не надане.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви вказав, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ АКЦЕНТ-БАНК не заперечує протии розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги в судовому засіданні визнав частково. Пояснив, що дійсно між ним та позивачем було укладено кредитний договір № А34РСС9G6D0550 від 31.01.2011 року, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 %. Даний кредит ОСОБА_1 брав для оплати за лікування тещі ОСОБА_2, яка на той період була хворою на онкологічне захворювання, відповідно до довідки про причину смерті від 23 березня 2013 року та свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 138017 від 26 березня 2013 року. Відповідач та його дружина проживали разом з батьками дружини, а тому витрати за лікування та поховання тещі, а згодом тестя ОСОБА_3, який помер 28 листопада 2015 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 183227 були покладені на відповідача та його дружину, що в свою чергу ускладнило процес погашення кредиту. Просив врахувати дані обставини, як істотні, при вирішенні справи по суті та відмовити позивачу у стягненні з ОСОБА_1 на користь позивача в частині стягнення пені на суму 9 711,48 грн.

Оцінюючи пояснення, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, допитавши в якості свідка ОСОБА_4 суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за наступних підстав.

Встановлено, що між сторонами на підставі заяви відповідача укладено кредитний договір № А34РСС9G6D0550 від 31.01.2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Правилами надання банківських послуг (надалі - Умов), складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Таким чином має місце договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договір приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому.

ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до пункту 3.2.2 Правил надання банківських послуг позичальник забов'язуєтья погашати Кредит у порядку та строки відповідно до Заяви та сплатити відсотки за користування кредитом згідно п. 3.2.3.

Згідно п. 5.1 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобовязань за Договором, а саме п.п. 3.2.2, 3.2.3, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Пунктом 5.3 Правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових забов'язань передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник забов'язаний сплатити банку щтраф в розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості.

У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 11 лютого 2016 року на вказану позовом суму, що складалася із 798 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом, 0 грн. 10 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 237 грн. 24 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 9 711 грн. 48 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 537 грн. 38 коп. (процентна складова), згідно доданого розрахунку.

Допитана судом в якості свідка дружина відповідача ОСОБА_4 суду пояснила, що вона та її чоловік ОСОБА_1 дійсно проживали разом з її батьками. Її чоловік був змушений взяти кредит, оскільки мати свідка була хвора онкологічною хворобою, а тому на її лікування, а згодом на поховання пішла значна сума коштів. Через два роки після тривалої хвороби і лікування помер і батько свідка, що також вплинуло на матеріальне становище сторони відповідача та є істотною обставиною, що унеможливили виконання кредитних зобовязань.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 559 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 614 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшеним за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та при наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені докази і обставини у їх сукупності, суд приймає до уваги зокрема: що сума пені значно перевищує розмір збитків; що сторона відповідача перебувала у скрутному матеріальному становищі внаслідок лікування, догляду і поховання членів сім»ї - близьких родичів, що підтверджено письмовими доказами, показами свідка та оцінюється судом обставинами, що мають істотне значення. У цьому звязку, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача тіла кредиту, відсотків, штрафів, частково пені на користь позивача у судовому порядку. Сума стягнення нарахованої пені на користь позивача підлягає до часткового задоволення орієнтовно в розмірі завданих збитків в силу ч.3 ст.551 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Підтверджені належними допустимими письмовими доказами в справі судові витрати в сумі 1 378 грн., в порядку ст. ст. 88, 89 ЦПК України, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню за рішенням суду.

На підставі викладеного, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 526, 527, 530, 536, 549 552, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11,57-60,88,208,209,212-215,218,223, 292,294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», , рахунок № 0010, МФО 307770, заборгованість коштів по кредитному договору №А34РСС9G6D0550 від 31.01.2011 року в розмірі 3 073,48 /три тисячі сімдесят три/ грн. 48 коп., яка складається із наступного: 798,76 грн. заборгованості за кредитом, 0,10 грн. заборгованості за відсотками, 237,24 грн. заборгованості по комісії, 1 000 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязання; 500,00 грн. штрафу /фіксована частина/, 537, 38 грн. штрафу /процентна складова/.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені на суму 8 711,48 грн. відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», , кошти на відшкодування судових витрат в справі на суму 1378 грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук