УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого посилалася на те, що з 15 квітня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте з лютого 2015 року вона разом з дитиною проживають окремо, винаймаючи квартиру, у зв'язку із чим просила задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 15 квітня 2006 року у Жовтневому відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 208.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС м. Кривого Рогу ОСОБА_4 залишено прізвище «ОСОБА_4».

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу, виходив з того, що за час розгляду справи у суді першої інстанції жодна із сторін не подавала заяви про можливість збереження сім'ї, а в заяві про перегляд заочного рішення відповідачем ставилося лише питання про зміну рішення в частині дати припинення шлюбних відносин, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; при цьому судом правильно застосовано вимоги ч. 2 ст. 310 ЦПК України, відповідно до якої якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті, яка передбачає закриття провадження у справі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

В.М.Коротун