У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., ДьоміноїО.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5; ОСОБА_8 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 04 лютого 2014 року дав у борг ОСОБА_5 14 000 доларів США і 5 600 грн для придбання автомобіля, оскільки останній займався купівлею і продажем транспортних засобів. Відповідач зобов'язався повернути грошові кошти через тридцять календарних днів.

Оскільки відповідач борг не повернув, від спілкування ухиляється, просив стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 226 094 грн 40 коп., що еквівалентно 14 000 доларів США станом на день подання позову до суду і 5 600 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 226 094 грн 40 коп., що станом на 13 листопада 2014 року еквівалентно 14 000 доларів США та 5 600 грн, а всього - 231 694 грн. 40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 − ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 04 лютого 2014 року ОСОБА_5 написав розписку про те, що він взяв у ОСОБА_4 14 000 доларів США і 5 600 грн на купівлю автомобіля на тридцять календарних днів та зазначив, що ОСОБА_5 зобов'язаний повернути машину (а. с. 8).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, − незалежно від суми.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Для з'ясування суті правовідносин, які склалися між сторонами, необхідно з'ясувати, чи містить розписка як борговий документ усі умови договору позики або іншого виду цивільного зобов'язання.

Як вбачається зі змісту наданої позивачем розписки від 04 лютого 2014 року, відповідач взяв у позивача у борг 14 000 доларів США і 5 600 грн та зобов'язався повернути кошти через тридцять календарних днів (а. с. 8).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини за договором позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суди обґрунтовано задовольнили позов. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5; ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. ДьомінаО.О.