Справа №461/4879/16-ц
Провадження №2/461/1552/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_3 з реєстрації у даній квартирі.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що є мешканцем квартири АДРЕСА_1. Зазначив, що у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, який у даній квартирі не проживає з 1988 року. Стверджує, що відповідач не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги не оплачує, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, що позбавляє позивача можливості отримати пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, до квартири не з'являється. Відтак, проживання відповідача порушує його право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об'єкт права власності. Просить позов задоволити.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а також оголошенням у газеті «Урядовий кур'єр» №175 (5795) від 17.09.2016 року, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є мешканцем квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописки №3110 від 09.06.2016 року, виданою ЛМКП «Айсберг». Згідно даної довідки у вищевказаній квартирі зареєстровано ОСОБА_2 та його брата - ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з часу реєстрації за вказаною адресою, а саме з 1988 року у згаданій квартирі не проживає у зв'язку з тим, що останній виїхав до Російської Федерації. Встановлено, що відповідач участі в утриманні квартири не приймає, житлово-комунальні послуги не оплачує та матеріальної допомоги на утримання квартири не надає.

Також встановлено, що у зв'язку з тим, що відповідач не знятий з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, позивач позбавлений можливості отримувати пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, а також приватизувати вищевказану квартиру.

Відповідно до акту обстеження, складеного 09.06.2016 року працівниками ЛМКП «Айсберг», ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі за даною адресою не проживає. Факт не проживання підтверджують сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є мешканцем вищевказаної квартири. Відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Щодо вимог позивача про зняття з реєстрації відповідача, то такі задоволенню не підлягають, оскільки підставою для зняття відповідача з реєстрації є рішення суду про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на кристь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.386, 777, 814, 815, 821 ЦК України, ст.ст.10, 58, 59, 60, 88, 197, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності на житлове приміщення ОСОБА_2, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.