Справа № 653/3713/16-ц
Провадження № 2/653/1167/16
РІШЕННЯ

іменем України

09.12.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Шарко Н.А.

при секретарі - Тимашова Т.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Генічеська центральна районна лікарня» про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Комунального закладу «Генічеська центральна районна лікарня», в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за службові відрядження у розмірі 4140,22 гривень та понесені витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 1000грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працює в КЗ «Генічеська ЦРЛ» лікарем-офтальмологом. У період роботи з 2008 року по даний час вона кілька разів направлялась на відрядження. Після кожного відрядження вона подавала відповідачу посвідчення про відрядження із відповідними відмітками про вибуття та прибуття. Згідно звітів по вказаним відрядженням відповідач повинен був виплатити їй кошти по відрядженням, однак кожного разу посилався на те, що в закладі відсутні кошти на момент її звернення але обіцяв здійснити з нею розрахунок. На даний час загальна сума заборгованості коштів по відрядженню відповідача перед позивачем складає 4140,22 грн. 12 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача з письмовою вимогою щодо виплати їй зазначених коштів, однак вказана заява була відповідачем проігнорована, у звязку з чим остання змушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив стягнути лише заборгованість по відрядженням у розмірі 4140,22 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позовні вимоги ОСОБА_2 визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працює в КЗ «Генічеська ЦРЛ» лікарем-офтальмологом. Вказані обставини не оспрюються сторонами, у звязку з чим не підлягають доказуванню.

Згідно наказу від 29 грудня 2008 року ОСОБА_2 була відряджена в м. Сімферополь до Кримського державного університету для проходження інтернатури на термін з 01.01.2009р. по 30.06.2009р., що підтверджується посвідченням про відрядження №638 видане Генічеською ЦРЛ, з наявними відмітками про вибуття та прибуття до місця постійної роботи. Згідно звіту про використання коштів на відрядження №638 від 01.07.2009 року відповідач повинен сплатити позивачу грошову суму в розмірі 1680,00 грн.

Також ОСОБА_2 була відряджена в м. Херсон до Херсонської обласної клінічної лікарні для проходження курсу стажування за спеціалізацією на термін з 04.05.2010р. по 08.05.2010р., що підтверджується посвідченням про відрядження №201 від 22.04.2010р., видане Генічеською ЦРЛ, з наявними відмітками про вибуття та прибуття до місця постійної роботи. Згідно звіту про використання коштів на відрядження №201 від 11.05.2010 року відповідач повинен сплатити позивачу грошову суму в розмірі 414,12 грн.

У 2015 році ОСОБА_2 була відряджена в м. Запоріжжя для проходження курсу підвищення кваліфікації на термін один день 18.02.2015р., що підтверджується посвідченням про відрядження №26 від 17.02.2015р., видане Генічеською ЦРЛ, з наявними відмітками про вибуття та прибуття до місця постійної роботи. Згідно звіту про використання коштів на відрядження №26 від 19.02.2010р. відповідач повинен сплатити позивачу грошову суму в розмірі 89,92 грн.

Згідно наказу №107 від 16 квітня 2015 року позивач була відряджена до м. Херсона до Херсонської обласної клінічної лікарні для проходження курсу стажування на термін з 20.04.2015р. по 25.04.2010р., що підтверджується посвідченням про відрядження №38 видане Генічеською ЦРЛ, з наявними відмітками про вибуття та прибуття до місця постійної роботи. Згідно звіту про використання коштів на відрядження №38 від 27.04.2015 року відповідач повинен сплатити позивачу грошову суму в розмірі 407,58 грн.

На підставі наказу №28 від 27 травня 2015 року ОСОБА_2 була відряджена в м. Запоріжжя для проходження курсу стажування на термін з 01.06.2015р. по 02.07.2015р., що підтверджується посвідченням про відрядження №54 видане Генічеською ЦРЛ, з наявними відмітками про вибуття та прибуття до місця постійної роботи. Згідно звіту про використання коштів на відрядження №54 від 03.07.2015 року відповідач повинен сплатити позивачу грошову суму в розмірі 1548,60 грн.

Факт направлення позивача у відрядження та розмір коштів, що підлягають до виплати у зв'язку з відрядженням відповідачем не оспорюється.

Загальна сума використаних коштів на вищевказані відрядження становить 4140,22 грн., що також підтверджується розрахунком по звітам про нарахування коштів на відрядження по яким не здійснено виплату ОСОБА_2, виготовлений головним бухгалтером КЗ Генічеської ЦРЛ ОСОБА_3

З метою проведення їй виплати зазначених коштів позивач 12 жовтня 2016 року звернулась до головного лікаря КЗ «Генічеської ЦРЛ» з відповідною заявою, однак відповідачем зазначені в заяві вимоги були проігноровані, жодної відповіді позивач не отримала. На момент звернення до суду кошти їй не виплачені. У звязку з чим та з метою захисту своїх прав, ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Стаття 43 Конституції України регламентує правові основи громадянина на працю та захист його трудових прав.

Відповідно до чинного КЗпП України (ст. 3) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ст.121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

У відповідності ст. 122 КЗпП України, при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва за ними зберігається місце роботи (посада) і провадяться виплати, передбачені законодавством.

Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року, передбачає, що підприємство, яке відряджає працівника, здійснює реєстрацію особи, яка відбуває у відрядження, у спеціальному журналі, зобов'язане забезпечити його грошовими коштами (авансом) у розмірах, установлених нормативно-правовими актами про службові відрядження. Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (видатки на харчування та фінансування інших особистих потреб фізичної особи), норми яких установлені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року №663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача коштів за службові відрядження на загальну суму 4140,22 грн.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності, визначений у статті 11 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в межах заявлених позивачем та стягує з КЗ «Генічеська ЦРЛ» на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів за відрядження в розмірі 4140,22 гривень.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з Комунального закладу «Генічеська центральна районна лікарня» (адреса: пр.-т. Миру, 130, м. Генічеськ, Херсонської області, ) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_1) заборгованість за службові відрядження в сумі 4140 (чотири тисячі сто сорок) грн. 22 коп.

Стягнути з Комунального закладу «Генічеська центральна районна лікарня» (адреса: пр.-т. Миру, 130, м. Генічеськ, Херсонської області, ) на користь держави судовий збір (отримувач коштів УДКСУ у Генічеському районі код за , банк отримувача ГУ ДКСУ в Херсонській області, код банку отримувача МФО 852010, рахунок отримувача 0112, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу судовий збір, Генічеський районний суд Херсонської області) у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в строк 10 днів з моменту його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4