Номер провадження: 22-ц/785/4885/16
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу від 10.09.2014 року, укладеного між сторонами дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 1, 4-5).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 10.09.2014 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу спірного будинку, за яким позивач виконав свої зобов'язання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на придбане майно. У зв'язку із чим, ОСОБА_3 звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 10.09.2014 року у простій письмовій формі, згідно якого ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на вказаний житловий будинок (а. с. 24-25).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 46-52).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що сторони по справі домовились про виконання усіх істотних умов, а саме, відповідачем було передано, а позивачем було прийнято у свою власність житловий будинок та, дотримавшись простої письмової форми, сторони уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 62,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 2300 кв.м. Після укладання вказаного вище договору купівлі-продажу, відповідачем була отримана грошова сума у розмірі 22 000 гривень, а позивачем був повністю прийнятий у своє володіння та розпорядження житловий будинок. Оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, а також відбулось фактичне його виконання, суд вважав, що договір купівлі-продажу від 10.09.2014 року, укладений між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 підлягає визнанню дійсним.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 62,1 кв.м. належала ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 15 грудня 2009 року, серії ВММ за № 171006, зареєстрованого в КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 19.04.2010 року та записано у реєстрову книгу за № 583 в книзі 3 (а. с. 15, 16).

10 вересня 2014 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який в цілому складається з житлового будинку літ. «А», житловою площею 30,6 кв.м, загальною площею 62,1 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 2300 кв.м, Договірну ціну майна було визначено у розмірі 22 000 гривень (а. с. 6-7). Сторонами по справі не оспорюється факт передачі грошової суми у розмірі 22 000 гривень.

Чинним законодавством України чітко визначено, які правочини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, у тому числі договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, пожертва, рента, довічне утримання (догляд), спадковий договір) нерухомого майна, відповідно до положень статей 657, 715, 719, 729, 732, 745, 1304 Цивільного кодексу України.

Недодержання сторонами правочину вимоги закону про його обов'язкове нотаріальне посвідчення, тягне за собою визнання такого правочину нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України було встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Однак при розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу житлового будинку в силу ст. 657 ЦК України підлягав нотаріальному посвідченню, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 19.06.2013 року № 6-49цс13, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, судом не було враховано, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого доведено не було.

При ухваленні рішення, суд першої інстанції не враховував зазначені вище положення Закону та обставини справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

Крім того, в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 495/4454/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл майна, що є в спільній власності подружжя і визнання права власності. Ухвалою суду від 06 листопада 2013 року задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, зокрема, заборонено ОСОБА_4 відчужувати на користь третіх осіб недобудоване майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: а саме прибудови до будинку; складу; приміщення - холодильнику; сараю, яке належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування житлового будинку серії ВММ № 710061 від 15.12.2009 року, до вирішення справи по суті (а. с. 66-70).

Отже, на період 10 вересня 2014 року існували певні обмеження, встановлені судом, щодо реалізації спірного будинку.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.