Справа №551/1033/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2016 р. смт. Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді Рябченка В.В., при секретарі - Курінній Я.М., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в селищі Шишаки Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1, 11.10.2016 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідача ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя, в позовній заяві зазначила, що з червня 1999 року по 30 липня 2015 року вони з відповідачем проживали однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, що було встановлено рішенням Шишацького районного суду від 17 листопада 2015 року.

03.09.2007 року ними разом, за спільні кошти, було придбано домоволодіння по вулиці Фурманова, 6 в смт. Шишаки Полтавської області.

12.06.2009 року на імя ОСОБА_4 було видано державний акт про право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Згідно наданого 17.11.2009 року Шишацькою селищною радою дозволу на будівництво, в 2010 році на земельній ділянці був збудований новий житловий будинок, в якому на даний час проживають сторони, а старий будинок знищено.

В звязку з погіршенням взаємовідносин з відповідачем позивачка має намір здійснити поділ спільно нажитого ними майна та вважає новозбудований будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель їх спільною власністю.

Оскільки житловий будинок готовий до введення в експлуатацію, відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації, але відповідач ОСОБА_4 навмисно не вживає заходів по введенню будинку в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності щодо нього, що порушує право позивача на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1440 га, що розташована в смт. Шишаки по вулиці Симона Петлюри,6 кадастровий номер :30:001:1764, яка належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 526730, виданого Шишацькою селищною радою 12 червня 2009 року, визнати за нею право власності на частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва будинку та існують у вигляді домоволодіння по вулиці Симона Петлюри, 6 в смт. Шишаки Полтавської області, визнати за нею право на введення в експлуатацію вказаного домоволодіння та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнили позовні вимоги і просили суд визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки та на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництва, що знаходяться в смт. Шишаки Полтавської області по вулиці Симона Петлюри, 6, визнати за позивачкою право на введення в експлуатацію житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 0,1440 га за адресою смт. Шишаки Полтавської області, вулиця Симона Петлюри, 6 з правом отримання правовстановлюючих документів та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору та за надання юридичної допомоги.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про місце і час проведення судових засідань, в судові засідання не зявлявся, діяв через свого представника, надав суду свої письмові заперечення на позов в яких просив відмовити позивачці в позові в повному обсязі

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2015 року у справі № 551/1026/15-ц, яке 30 липня 2015 року набрало законної сили, встановлено факт проживання сторін однієї сімєю без реєстрації шлюбу в період з червня 1999 року по 30 липня 2015 року (а.с.18).

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно договору купівлі - продажу від 03 вересня 2007 року, відповідач ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Фурманова, 6 ( нині ОСОБА_5) в смт. Шишаки Полтавської області, що був розташований на неприватизованій земельній ділянці (а.с.15-17).

В подальшому земельна ділянка під житловим будинком була приватизована відповідачем ОСОБА_4 та 12 червня 2009 року на його імя, Шишацькою селищною радою Шишацького району Полтавської області було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №526730, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1440га (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 17 листопада 2009 року № 38 ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво житлового будинку (на власній садибі) по вул. Фурманова, 6 ( нині ОСОБА_5) в смт. Шишаки. При цьому його попереджено про заборону проведення будівельних робіт без відповідного дозволу інспекції ДАБК (а.с.6).

З пояснень сторін вбачається, що на вищевказаній належній відповідачу ОСОБА_4 земельній ділянці було збудовано новий житловий будинок в який сторони вселились в 2009 році на стадії його часткової готовності, а старий будинок, що знаходився на земельній ділянці було розібрано.

Згідно пояснень позивачки, остаточно спірний житловий будинок було добудовано в 2013 році і він готовий до введення в експлуатацію, з того часу вони проживають з відповідачем в ньому як в повноцінній будові.

Відповідно до даних звіту ПП «Домашич» про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта, а саме індивідуального житлового будинку, що знаходиться в смт. Шишаки по вул. Фурманова, 6 від 08 липня 2016 року, встановлена відповідність будинку вимогам надійності і безпечної експлуатації, а також можливість його безпечної експлуатації (а.с. 60-65).

Згідно технічного паспорту на будинок, виготовленого 18 серпня 2015 року ПП «Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор», домоволодіння по вулиці Фурманова, 6 в смт. Шишаки Полтавської області складається з житлового будинку загальною площею 198,8 кв.м., літньої кухні з погребом площею 30,0 кв.м., сараю площею 43,5 кв.м., навісу та огорожі. (а.с.10-13).

Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином право власності на спірний житловий будинок виникає після прийняття його до експлуатації та подальшої реєстрації права власності, разом з тим, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними, суд може визнати право власності на частину обєкту незавершеного будівництва за кожною із сторін, вказаний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року по справі № 6-47 цс16.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «обєкт будівництва» (статті 876, 877, 879881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що обєкт будівництва (обєкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких субєктивних майнових, а також зобовязальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення субєктивних цивільних прав стосовно обєкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ обєкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу обєкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток, при цьому суд може визнати право на частину обєкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Таким чином, суд, урахувавши ті обставини, що спірний обєкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є обєктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача; позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, дійшов до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного обєкта незавершеного будівництва та на 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1440 га, яка належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 526730, виданого Шишацькою селищною радою 12 червня 2009 року, та приходить до висновку про визнання за позивачкою права на введення в експлуатацію незавершеного будівництва з отриманням правовстановлюючих документів.

Судові витрати по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 41 Конституції України, ст.15, 16, 180-181, 331, 375 ЦК України, ст.ст. 57, 60-63, 74 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1440 га, що розташована в смт. Шишаки по вулиці Симона Петлюри,6 кадастровий номер :30:001:1764, яка належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 526730, виданого Шишацькою селищною радою 12 червня 2009 року, іншу 1/2 частину вказаної земельної ділянки залишити у власності ОСОБА_4.

Визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину обєкту незавершеного будівництва, що розташований по вулиці Симона Петлюри, 6 в смт. Шишаки Полтавської області і складається з житлового будинку (літ А1а), літньої кухні з погребом ( літ. Б), сараю ( літ В.В1) навісу № 1, огорожі № 2,3, згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз « Інвентаризатор» від 18.08.2015 року, інвентарний номер 4185, та звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж ПП « Домашич» від 08.07.2016 року.

Визнати за позивачкою ОСОБА_1 право на введення в експлуатацію вказаного обєкту незавершеного будівництва і отримання відповідних правовстановлюючих документів.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1907 ( одну тисячу девятсот сім) гривень 80 копійок в порядку відшкодування витрат по сплаті судового збору ( а.с. 1, 23) та 5360,00 ( пять тисяч триста шістдесят) гривень на відшкодування витрат за надання правової допомоги.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подання на протязі 10 днів з дня його проголошення до Шишацького районного суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили через 10 днів, якщо не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий, суддя В.В. Рябченко