Справа № 365/707/16-ц
Номер провадження: 2/365/445/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.12.2016 смт.Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ДЕНИСЕНКО Н.О.

за участі секретарів

судового засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_6 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їй та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира № 4, що розташований по вулиці Грушевського, 2а в смт. Згурівка Київської області. З ними в будинку також проживає її колишній чоловік ОСОБА_5, шлюб із яким було розірвано 14.03.2003. Відповідач не приймає участі в утриманні квартири, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, ображає брудною нецензурною лайкою її та дочку, кидається в бійку, виганяє їх з квартири, за що протягом 2015-2016 років притягувався до адміністративної відповідальності. Така його поведінка змусила її переїхати в орендовану квартиру по вулиці Шкільна, 10 в смт. Згурівка. Добровільно залишити помешкання відповідач не бажає. Дільничний інспектор неодноразово проводив із останнім профілактичні бесіди, що не дало позитивного результату, тому просить виселити відповідача із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення та судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов не визнав повністю, в подальшому в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку, про причини неявки не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав.

В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того зазначили, що відповідач перебуває на обліку у Згурівській ЦРЛ із діагнозом синдром залежності від алкоголю. Позивач та її дочка третя особа у справі позбавлені відповідачем права користуватися своїм власним житлом. У звязку із зазначеним наймає у ОСОБА_7 квартиру її мами ОСОБА_8 та проводить оплату за надані комунальні послуги й за цим місцем проживання. Відповідач до вселення у її квартиру проживав у гуртожитку, власного житла не має. 18.09.2016 та 22.10.2016 ОСОБА_6 зняла відео на мобільний телефон, яке додано до матеріалів справи, де зафіксовано агресивну поведінку відповідача щодо дочки, коли він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, погрожував їй та дочці вбити їх, тримаючи у лівій руці пістолет.

В судовому засіданні третя особа надала пояснення, аналогічні поясненням позивача, доповнивши, що відповідач зловживає спиртними напоями протягом 2014-2016 років, погрожує їй та позивачу фізичною розправою. Не цікавиться нею, її здоровям та навчанням. Відповідач веде себе неадекватно та грубо, вона його боїться. Особливо після того, як відповідач погрожував їй пістолетом. 20.12.2016 зранку відповідач телефонував їй та погрожував.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що він дійсно проживає у спірній квартирі, що належить позивачу та їхній спільній дочці, яку він дуже любить. Він ніколи не застосовував фізичної сили щодо останніх. Проживаючи в квартирі, він проводив ремонти. Приблизно два тижні тому він дав позивачу 500 грн на оплату комунальних послуг. Заперечує своє перебування на обліку у нарколога, проте будь-яких доказів тому не надав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що із-за неправомірної поведінки відповідача ОСОБА_4 та її дочка не проживають у належній їм на праві власності квартирі з травня 2016 року. Наймають квартиру у ОСОБА_7 Відповідач постійно вчиняє щодо них сварки, виганяє з квартири, застосовує фізичну силу. Протягом 2015-2016 років позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом від протиправних дій відповідача, що не дало позитивного результату.

Під час огляду відео, зафіксованого на диску СD-R, встановлено, що 18.09.2016 та 22.10.2016 відповідач вів себе агресивно щодо своєї дочки ОСОБА_6

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 04.10.2003 (а.с.9-13, 17, 18 копії технічного паспорту, ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договору), де й зареєстровані. В цьому будинку також зареєстрований та проживає, за згодою позивача, відповідач як бувший член сімї співвласників будинку (а.с.14-16, 29 копія будинкової книги, довідка). Відповідач негативно характеризується по місцю проживання як такий, що зловживає спиртними напоями, у звязку з чим перебуває на обліку у нарколога з 24.04.2012 з діагнозом «синдром залежності від алкоголю» та неодноразово проходив стаціонарне лікування (а.с.64 інформація Згурівської ЦРЛ). Неприязно відноситься до бувшої дружини та дочки, вчиняє щодо останніх насильство в сім»ї у вигляді фізичного та морального тиску, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.48 копія постанови). Позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом від неправомірних дій відповідача щодо неї та їхньої дочки. З останнім працівники міліції та поліції проводили профілактичні бесіди щодо недопущення насильства в сім»ї. Проте зазначені заходи не дали позитивного результату (а.с.19-22, 40-46, 86 копії повідомлень та висновків, довідка). 25.11.2016 ОСОБА_6 в черговий раз звернулася до Згурівського відділення поліції за захистом (а.с.49 копія заяви). Поведінка відповідача негативно впливає на психологічний стан позивача та третьої особи, що робить небезпечним і неможливим спільне проживання з ним.

У звязку із систематичним порушенням відповідачем правил співжиття, стало неможливим проживання з ним в одній квартирі для позивача та третьої особи, які змушені наймати квартиру в смт. Згурівка по вулиці Шкільна, 10 (а.с.63 довідка), а заходи запобігання і громадського впливу, які застосовувались щодо нього, виявились безрезультатними.

Зазначені обставини підтвердили також свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Позивач сплачує за надані комунальні послуги як за власне житло, так і за наймане (а.с.65-81 копії квитанцій).

Правовими підставами позову позивачем визначено вимоги, передбачені ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу України, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, оскільки позивач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України надала безспірні докази тим обставинам, які свідчать про наявність підстав для виселення відповідача із займаного ним будинку без надання іншого житлового приміщення. Доказами порушення відповідачем правил співжиття із позивачем та іншими членами сім»ї, які проживають у спірному будинку, є неодноразові попередження відповідача працівниками правоохоронних органів про недопущення порушень правил співжиття, притягнення його до адміністративної відповідальності за насильство в сім»ї.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов»язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України.

Згідно зі ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, оглянувши відеозапис, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач своєю протиправною поведінкою систематично порушує правила співжиття і зробив неможливим для позивача та дочки сторін проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу в сукупності, що застосовувались до відповідача повторно, виявились безрезультатними. Суд також враховує, що відповідач лише один раз з»явився у судове засідання та не спростував обставин, на які посилається позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 157 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_6 про виселення задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_5 із житлового будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2016 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.О.ДЕНИСЕНКО