АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/859/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівБондаренка С. І. , Храпка В. Д.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Смілянського психоневрорлогічного інтернату з геріатричним відділенням - Дяченка Геннадія Михайловича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відідленням до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Смілянський психоневрологічний інтернат з геріатричним відділенням звернулося з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що ОСОБА_7 працював у Смілянському психоневрологічному інтернаті з геріатричним відділенням на посаді директора з 01.11.2000 року по 03.02.2014 року.

З 27.04.2015 по 25.05.2015 року та з 15.06.2015 року по 23.06.2015 року Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Смілянського психоневрологічного інтернату за період з 01.01.2012 року по 31.03.2015 року, якою виявлено ряд порушень, встановлено винних осіб та розмір матеріальної шкоди, яка завдана інтернату, що відображено в акті ревізії від 25.06.2015 року №04-23/006. Відповідно до цього Акту в результаті противоправних дій директора ОСОБА_7 інтернату була завдана матеріальна шкода на загальну суму 43 041 грн. 02 коп., яку позивач і просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням - Дяченко Г.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому вказує, що рішення є незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, погодившись з причинами та розміром заподіяної шкоди, відмовив у задоволенні позовних вимог. При цьому суд виходив з того, що відповідач за посадою не несе повну матеріальну відповідальність.

Крім того міськрайонний суд вказав на те, що позивачем порушений порядок звернення до суду з вказаним позовом, передбачений статтею 136 КЗпП.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до наказу ВО начальника управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації ( ОДА) від 01 листопада 2000 року № 24-2 ОСОБА_7 було призначено директором Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням.

Розпорядженням голови Черкаської ОДА від 03 лютого 2014 року № 10-к його було звільнено з роботи за угодою сторін.

Згідно з актом від 25 червня 2015 року № 04-23/006 ревізії фінансово-господарської діяльності Смілянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням за період з 01.01.2012 року по 31.03.2015 року, проведеної державною фінансовою інспекцією в Черкаській області виявлено порушення фінансово-господарської діяльності. Загальна сума матеріальної шкоди, яка була завдана позивачеві складає 43 041 грн. 02 коп., про що було повідомлено відповідача направленими інтернатом листами від 27 липня 2015 року за № 426 та від 17.08.2015 року за № 470 з вимогою про відшкодування вищезазначеної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяну шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Частиною 4 статті 136 КЗпП України передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку проводиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Вказана норма носить імперативний характер і не допускає подвійного тлумачення.

Згідно з п.п. 3, 4 Розділу 1 Положення про Смілянський психоневрологічний інтернат з геріатричним відділенням, затвердженого наказом директора Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА № 22-05 від 21.03.2014 року Інтернат утворюється, реорганізується та ліквідується за рішення Черкаської ОДА за поданням Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, погодженим з Міністерством соціальної політики України. Інтернат підпорядкований Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Таким чином, проаналізувавши статтю 136 КЗпП України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині і вважає, що Смілянський психоневрологічний інтернат, звернувшись самостійно до суду з вказаним позовом, обрав помилковий спосіб захисту своїх прав.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Смілянського психоневрорлогічного інтернату з геріатричним відділенням Дяченка Геннадія Михайловича - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :