Єдиний унікальний номер: 448/1022/16-ц
Провадження № 2/448/383/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06.10.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи Мостиська державна нотаріальна контора, Мостиська районна державна адміністрація Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

18.08.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що їй та її чоловіку ОСОБА_2, належав садовий будинок з господарськими спорудами у с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області по вулиці «Заячий стадіон» під №134.

Зазначає, що 13.03.2011 року її чоловік помер. За свого життя своїм майном він не розпорядився. Вона (позивачка) як спадкоємець першої черги спадкування прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала разом із чоловіком, та отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний будинок. Проте, отримати в позасудовому порядку свідоцтво про право власності на даний будинок немає можливості, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи.

З огляду на наведені обставини просить суд визнати за нею право власності на садовий будинок з господарськими спорудами у с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області по вулиці «Заячий стадіон» під №134 в цілому - ? частину як частку у спільній сумісній власності подружжя та ? частину як спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 13.03.2011року.

В судове засідання позивачка не зявилася, проте подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутності.

Представник відповідача Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірний садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами №134 по вул.Заячий стадіон, що розташований на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області, був збудований у 1989 році подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (позивачкою у справі) у період зареєстрованого шлюбу між ними, отже відповідно до положень ст.22 КпШС України та ст. 60 СК України дане майно було обєктом права їх спільної сумісної власності подружжя та частка кожного з них як співвласника складала відповідно по 1/2 ідеальній частині такого.

13.03.2011року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 (позивачка у справі), яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, і їй 10.07.2012року державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (Спадкова справа №296/2012) на спадкове майно земельну ділянку площею 0,1187 га, що розташована на території Довгомостиської сільської ради, призначена для ведення садівництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЛВ №1873. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2, які б прийняли спадщину чи претендували на таку, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний садовий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Бохонко)Г.С.; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області №1883 від 04.08.2016року; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії 1-СГ №244139 від 14.03.2011року; копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №31008442 від 10.07.2012року; копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.07.2012року державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 (Спадкова справа №296/2012); копією довідки КП «Мостиське РБТІ» №947 від 18.07.2011року; копією висновку КП «Мостиське РБТІ» №859 від 09.12.2010року про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу; копією технічного паспорта на садовий будинок №134 по вул.Заячий стадіон, що розташований на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району львівської області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний садовий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 60 СК України, ст.22 КпШС України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1,2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.3 та ч.5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Частиною 3 статті 35 ЗК України визначено, що земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на спірний садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами №134 по вул.Заячий стадіон, що розташований на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області, в цілому (1/2 частина як частка у спільній сумісній власності подружжя та 1/2 частина як спадщина після смерті ОСОБА_2М.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-61, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами №134 по вул.Заячий стадіон, що розташований на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко