Справа № 203/4457/15-ц
Провадження № 2/0203/1052/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю представника позивача ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі питання про закриття провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро»,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» до ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско ресурси», ОСОБА_3, ТОВ «Трансмаш», ТОВ «Юкрейн Мінералс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач, посилається на те, що 05 квітня 2012 р. між банком та ТОВ «Юмін» було укладено кредитний договір №0504120-КЛН, а також протягом строку його дії низку договорів про зміну його умов, зокрема, наступні договори: №200712 від 20.07.2012 р., №080213 від 18.02.2013 р., №191214 від 19.12.2014 р., №191214/1 від 19.12.2014 р. Відповідно до умов кредитного договору сторони за ним погодили наступні умови:

-сума кредиту (в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) - 291 069,00 дол. США,

-плата за користування кредитом (в редакції кредитного договору від 05.04.2012 р.) 11,5% річних (п. 2.5), а в разі прострочення повернення кредиту 16,5% річних (п. 2.6.2);

-строк повернення кредиту (в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) згідно з встановленим графіком погашення зниження ліміту (з 28.02.2015 р. санкціонований ліміт - 265 144,00 дол. США, з 01.04.2015 р. санкціонований ліміт 212 152,00 дол. США; з 01.05.2015 р. санкціонований ліміт 159 160,00 дол. США; з 30.05.2015 р. санкціонований ліміт - 106 168,00 дол. США, тобто, починаючи з вказаних дат сума заборгованості, що перевищує відповідний ліміт, є простроченою), але не пізніше 20.06.2015 р.;

-сплата комісії (в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) в сумі 6 567,00 дол. США, кінцевий термін якої - до 20.06.2015 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду на виконання своїх зобовязань за кредитним договором (п.п. 2.1. 2.4) протягом строку його дії банк надав боржнику кредитні кошти в загальній сумі 457 902,11 дол. США, чим виконав перед боржником зобовязання, утім, боржник повернув кредитні кошти частково, лише в сумі 166 833,48 дол. США, неповернутою залишається сума в розмірі 291 068,63 дол. США. При цьому, відповідно до умов кредитного договору (додаток №1 в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) боржник зобовязався повернути кредитні кошти в сумі 291 068,63 дол. США наступним чином:

-до 27.02.2015 р. 25 925,00 дол. США;

-до 31.03.2015 р. 52 992,00 дол. США;

-до 30.04.2015 р. 52 992,00 дол. США;

-до 29.05.2015 р. - 52 992,00 дол. США;

-до 20.06.2015 р. 106 168,00 дол. США.

За підрахунком позивача розмір заборгованості за зазначеним вище кредитним договором станом на 14.07.2015 р. складає 314 287,97 дол. США та 836 455,50 грн., в т.ч.:

-291 068,63 дол. США тіло кредиту;

-23 219,34 дол. США проценти за користування кредитом;

-140 505,26 грн. комісія за управління кредитом;

-632 713,92 грн. пеня за прострочення повернення тіла кредиту;

-63 236,32 грн. пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором між банком та ТОВ «Проско Ресурси» 19.12.2014 р. було укладено договір №191214 про зміну договору поруки №190810-П/1 від 19.08.2010 р., між банком та ОСОБА_3 19.12.2014 р. було укладено договір №191214 про зміну договору поруки №190810-П/2 від 19.08.2010 р., між банком та ТОВ «Трансмаш» 19.12.2014 р. було укладено договір №191214 про зміну говору поруки №260111-П від 26.01.2011 р. Згідно з даними договорами поруки з урахуванням змін поручителі кожен окремо у відповідному договорі взяли зобовязання відповідати перед банком за виконання боржником його зобовязань за кредитним договором, зокрема, щодо повного та своєчасного повернення тіла кредиту в сумі 291 069,00 дол. США згідно з встановленим графіком з кінцевим терміном погашення до 20.06.2015 р., сплати процентів за користування кредитними коштами за ставкою 11,5% річних (звичайна), 13,5% (підвищена за п. 3.4.18.3 кредитного договору), 16,5% річних за прострочення повернення кредиту (п. 2.6.2 кредитного договору), по сплаті комісії, пені, інших штрафних санкцій відповідно до п.п. 3.4.13, 3.4.14 кредитного договору.

Посилаючись у позові на те, що внаслідок порушення боржником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів банк, керуючись п. 3.1.11 кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК направив поручителям вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів, утім, вимоги залишилися без реагування, у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за зазначеним вище кредитним договором та про стягнення з відповідачів солідарно на користь банку судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 3 654,00 грн.

Після скасування заочного рішення суду від 25 грудня 2015 року ухвалою суду від 13 червня 2016 року та початку розгляду справи спочатку постало питання про підвідомчість частини вимог місцевому суду загальної юрисдикції.

Представник позивача залишила на розсуд суду питання про закриття провадження в частині вимог позивача до відповідачів юридичних осіб.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на закритті провадження у справі в частині вимог до відповідачів-юридичних осіб, оскільки вказані вимоги підвідомчі господарському суду, а не суду загальної юрисдикції.

Інші особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, про відкладення розгляду справи не клопотали, що не перешкоджає суду вирішити вказане процесуальне питання у їх відсутності.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За загальним правилом, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, в яких хоча б однією із сторін є фізична особа.

Сторонами в цивільному процесі за правилами ст. 30 ЦПК України є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги ПАТ « ОСОБА_1 Дніпро» до ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско ресурси», ТОВ «Трансмаш», ТОВ «Юкрейн Мінералс» про стягнення боргу за кредитним договором, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки і позивач, і відповідачі ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско ресурси», ТОВ «Трансмаш», ТОВ «Юкрейн Мінералс»у справі є юридичними особами, та відповідно до вимог ст. ст. 1, 2, 12 ГПК вимоги такі ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» належить розглядати в порядку господарського судочинства, у звязку з чим на підставі п. 1 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження в частині вимог до ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско ресурси», ТОВ «Трансмаш», ТОВ «Юкрейн Мінералс»підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 209, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмін», Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмаш», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Мінералс» про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити в частині вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмін», Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско ресурси», Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмаш», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Мінералс».

З повним текстом ухвали особи, що беруть участь у справі зможуть ознайомитись 29.07.2016

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко