У Х В А Л А

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», служби автомобільних доріг України у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, філія «Овруцька ДЕД» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_8, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 липня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 5 серпня 2015 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 липня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 до ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про відшкодування майнової та моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь позивачки 4 тис. 805 грн 4 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 5 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 23 березня 2016 року касаційну скаргу ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» задовольнила, рішення Апеляційного суду Житомирської області від 5 серпня 2015 року скасувала й залишила в силі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 липня 2014 року.

У червні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_5, із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 1166, 1188 ЦК України.

Обґрунтовуючи підстави для подання заяви про перегляд судового рішення заявниця послалась на постанову Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанцій погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. При цьому зазначив про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено згідно із законом, а суд апеляційної інстанції, скасовуючи законне і обґрунтоване рішення та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, не врахував положень статей 1166, 1167 ЦК України та не звернув уваги на те, що ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не є належним відповідачем у даній справі, унаслідок чого не несе відповідальність за спричинену позивачці майнову чи моральну шкоду. Крім того, вирішуючи вимоги позивачки як пасажира транспортного засобу, суд апеляційної інстанції не врахував положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з якими на осіб, які спільно завдали шкоди іншим особам унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, покладається обов'язок відшкодування такої шкоди незалежно від їх вини.

У постанові від 23 грудня 2015 року (справа №6-2587цс15) Верховний Суд України виклав правовий висновок у правовідносинах, що виникли з договору страхування наземного транспорту й зазначив про те, що виходячи з положень статей 15, 16, 993, 1194 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Висновок суду касаційної інстанції в ухвалі, яку просить переглянути заявниця, не суперечить правовому висновку, викладеному у зазначеній постанові Верховного Суду України, оскільки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року та у справі, за результатами перегляду якої Верховним Судом України прийнято надану для порівняння постанову, наявні різні предмети спору, фактичні обставини, а також різне матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», служби автомобільних доріг України у Житомирській області Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, філія «Овруцька ДЕД» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_8, про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема