Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2016 Справа №607/8616/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 предявив до суду позов до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів в його користь 8800, 00 доларів США. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 04 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, затверджено мирову угоду, згідно умов якої відповідачі зобовязалися сплатити на користь позивача 8800, 00 доларів США по курсу НБУ на день сплати рівними частинами у період з 05 березня 2015 року по 05 лютого 2016 року. Однак, на даний час, умови мирової угоди не виконані, та відповідачами не внесено жодного платежу на його користь. З цих підстав, просить позов задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів в його користь 8800, 00 доларів США.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомили та не подавали клопотань про розгляд справи за їх відсутності.

Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином і повторно не зявилися у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2014 року визнано укладеною мирову угоду між субєктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, за умовами якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на підставі довіреності виданої приватним нотаріусом у штаті Нью-Йорк, США п. Серж Поліщук, 13 серпня 2014 року визнають заборгованість по Договору № 2912/1 про надання консультаційних послуг пов'язаних з виїздом за кордон від 29 грудня 2007 року та зобовязуються оплатити суму заборгованості в розмірі 8800,00 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати наступним чином:

1. До 05 березня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

2. До 05 квітня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

3. До 05 травня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

4. До 05 червня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

5. До 05 липня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

6. До 05 серпня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

7. До 05 вересня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

8. До 05 жовтня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

9. До 05 листопада 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

10. До 05 грудня 2015 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

11. До 05 січня 2016 року 733,33 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати;

12. До 05 лютого 2016 року 733,37 (сімсот тридцять три) долари США 33 центи по курсу НБУ на момент сплати.

Вимогами статті 208 ЦПК України встановлено, що судові рішення викладаються у формі ухвал та рішень.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факт виникнення між позивачем та відповідачами зобовязальних правовідносин, які підлягають виконанню встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2014 року, яке набрало законної сили. А тому, вказані обставини є доведеними і не підлягають окремому доказуванню у цій справі.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ч.1ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору.

Відповідно до правових позицій Верховного суду України, що викладені у справах № 6-274цс15 та 6-342цс15, які застосовуються судом в порядку ч. 2 ст. 214 ЦПК України, згідно із ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення, постанови. Виходячи зі змісту зазначених норм та правової природи поняття "мирова угода", порядку її визнання судом з постановленням відповідної ухвали, між сторонами виникають визначені ними у мировій угоді зобов'язання, а тому діючим ЦПК України в основу мирової угоди покладено принцип добровільності як на її укладення так і виконання. У випадку ж ухилення однією із сторін мирової угоди від добровільного виконання її умов, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди і у разі ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог, лише після цього можуть вирішуватися всі процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, які передбачені Розділом VI ЦПК України, в тому числі і питання звернення до виконання (ст. 368 ЦПК України. Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено,що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно викладених у позові обставин, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 на даний час не виконали умов мирової угоди та не внесли на користь ОСОБА_1 жодного платежу передбаченого умовами мирової угоди.

В силу ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.540 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Відповідно до положень ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993року №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю, Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007року №200, Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 року №520.

Згідно ст.524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Проте, незалежно від фіксації еквівалента зобовязання в іноземній валюті, згідно з ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Крім цього, відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно викладеної на офіційному сайті Національного Банку України інформації, станом на 04 листопада 2016 року офіційний курс долара США становить: 100 доларів США дорівнюють 2559,4826 гривень.

Таким чином, 1 долар США дорівнює 25, 5948 гривень.

Тому, заборгованість в розмірі 8800,00 доларів США, яка на день ухвалення рішення за офіційним курсом Національного банку України еквівалентна 225234,24 гривень (з розрахунку 25, 5948 гривень за 1 долар США), підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 8800,00 доларів США, що еквівалентно 225234,24 гривень за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Згідно ст. 88 ЦПК України в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 524, 526, 530, 533, 625 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) грошові кошти в розмірі 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) доларів США, що еквівалентно 225234,24 (двісті двадцяти пяти тисячам двісті тридцяти чотирьом) гривням 24 копійок за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) 2186, 81 (дві тисячі сто вісімдесят шість) гривень 81 копійку судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5