АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2846/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д., Новікова О. М.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до трьохрічного віку дитини, -

в с т а н о в и л а :
У липні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований 14 лютого 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 105. Від шлюбу у них є неповнолітня донька ОСОБА_4 , 2015 р.н.

Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони не проживають разом вже приблизно два роки. ОСОБА_5 проживає разом із позивачкою та донькою позивача від першого шлюбу ОСОБА_6 , 2007 р.н. Відповідач постійно вчиняє сварки, вчинює психологічний тиск на неї та дитину, принижує їхню честь та гідність, що відзначається на їхньому здоров`ї, примирення між сторонами неможливе, а збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам її дітей, шкідливо впливає на її здоров`я та здоров`я її дітей.

Відповідач не має інших неповнолітніх дітей та інших осіб на своєму утриманні. Має постійну роботу, машину, будинок, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу.

За вказаних обставин, ОСОБА_3 просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі ? частини всіх видів заробітної плати з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітної плати з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 14 лютого 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №105. ОСОБА_3 після розірвання шлюбу прізвище залишено дівоче ОСОБА_8 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати , що складаються з судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 липня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітної плати, щомісячно починаючи з 22 липня 2016 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням районного суду в частині стягнення аліментів на утримання позивачки аліментів в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність в цій частині, ухвалення з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків у цій частині обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове в частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки доводи ОСОБА_9 в апеляційній скарзі стосуються виключно стягнення аліментів на утримання дружини, рішення суду в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини колегією суддів не переглядається.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивачки на її утримання аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, районний суд вважав, що дружина, з якою проживає дитина незалежно від її матеріального становища має право на отримання матеріальної допомоги у визначеному розмірі від відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, сторони перебували в шлюбі з 14 лютого 2013 року.

Від шлюбу у них є неповнолітня дитина, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 14 лютого 2013 року (а.с.4).

Сторони сумісно не проживають, сумісного господарства не ведуть, сімейні відносини між собою не підтримують по причині їх розпаду.

Судом також встановлено, що дитина проживає спільно з позивачем окремо від відповідача. Позивач не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Доводи апелянта в частині необхідності встановлення судом потреби позивача у матеріальній допомозі (нужденності), зокрема врахування судом отримання позивачем аліментів на утримання старшої дочки колегією суддів оцінюються критично, оскільки розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи матеріальний стан відповідача та його можливість надавати матеріальну допомогу, судом вірно враховано, що відповідач має постійний дохід, оскільки постійно працює на посаді заступника військового комісара по роботі з особовим складом та громадськістю Черкаського обласного військового комісаріату оперативного командування «Північ» (а.с. 28) та отримує заробітну плату 13 000 грн. щомісяця, що не оспорюється самим відповідачем і у апеляційній скарзі.

Надані докази відповідача про погіршення його матеріального стану у зв`язку із оплатою ним комунальних послуг по квартирі, у якій проживає позивач з дитиною, колегією відхиляються, оскільки такі проплати були проведені ОСОБА_1 тільки за один місяць (серпень 2016 року) в добровільному порядку вже після звернення позивача до суду на загальну суму 207, 88 грн. Договір між сторонами про надання утримання (передбачений ст. 78 СК України) для визначення умов, форми та розміру надання утримання не укладався.

Посилання апелянта на не врахування судом статусу відповідача як учасника АТО та намір останнього в найближчий час оформлювати пенсію по хворобі є безпідставними, оскільки суд розглядає справу в межах на підставі наданих сторонами належних та допустимих доказі, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зауважує, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. (ч. 3 ст. 80 СК України)

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що судом вірно встановлений розмір утримання на користь позивача із ОСОБА_1 у розмірі ? частини його заробітку.

Посилання ОСОБА_1 на ч. 5 ст. 75 СК України та на негідну поведінку позивача у формі образ, погроз, а також нанесення тілесних ушкоджень колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують неправомірність стягнення з нього аліментів на утримання дружини, враховуючи слідуюче.

У силу положень ч. 5 ст. 75 СК України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Обставини щодо поведінки ОСОБА_3 у шлюбних відносинах із ОСОБА_1 та визнання такої поведінки гідною чи негідною та посилання апелянта щодо надіслання останньому повідомлень з образами та відносини позивача з іншим чоловіком колегією відхиляються, оскільки шлюб грунтується на добровільній згоді як чоловіка так і жінки, а до подання даного позову до суду позивачкою відповідач до суду чи до органів РАЦСу не звертався з метою розірвання шлюбу через погіршення шлюбних відносин та тривалої неприязності у зв`язку з негідною поведінкою дружини.

Вчинення перешкод позивачем відповідачу у спілкуванні з дитиною є предметом доказування в ході вирішення судового спору щодо усунення перешкод у вихованні дитиною та встановлюється рішенням суду. Наданий відповідачем акт від 12 вересня 2016 року не є належним доказом на підтвердження вчинення матір`ю перешкод у спілкуванні батька з дитиною у визначений органом опіки та піклування спосіб

Відповідачем відповідно до ст. 61 ЦПК України не надані докази негідної поведінки позивача у шлюбних відносинах, зокрема нанесення останньому тілесних ушкоджень, а тому суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на її користь аліментів до досягненню дитиною трирічного віку відповідно до ч. 5 ст. 75 СК України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :