У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про виділ у натурі домоволодіння, визнання права власності на нерухоме майно, визнання права користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки у користування, за касаційними скаргами ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року та ОСОБА_5 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2015 року, додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 21/25 частини будинку АДРЕСА_1, інші частини належать ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який на момент розгляду справи помер. Після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 З метою реалізації своїх прав власника ОСОБА_3 просить виділити належну йому частину будинку в окремий об'єкт права власності, при цьому один із співвласників помер, а його спадкоємці прийняли спадщину, але не оформили належним чином свої спадкові права, здійснити поділ у нотаріальному порядку неможливо. Таким чином, ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Виділено в натурі ОСОБА_3 21/25 частини садиби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з: будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл. 18,7 кв. м, сходи ІІ пл. 2,8 кв. м, підвал ІІІ пл. 8,9 кв. м, всього по підвалу 30,4 кв. м; коридор 1-1, пл. 6,4 кв. м, коридор 1-2 пл. 10,4 кв. м, санвузол 1-3 пл. 6,7 кв. м, кухня 1-4 пл. 17,3 кв. м., хол 1-5 пл. 24,6 кв. м, кімната 1-6 пл. 7,2 кв. м, всього по першому поверху 74 кв. м; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв. м, санвузол 2-8 пл. 6,7 кв. м, кімната 2-9 пл. 16,9 кв. м, кімната 2-10 пл. 16,7 кв. м, кімната 2-11 пл. 12,3 кв. м, всього по другому поверху 70,3 кв. м; гараж ІV пл. 17,4 кв. м, кладова V пл. 1,8 кв. м, всього по будинку з гаражем 193,9 кв. м; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна № 7, замощення № 6, огорожа № 1-5.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, виділено у натурі в користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 608 кв. м відповідно до порядку користування, зазначеного у додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи, виготовленої Українською універсальною біржею від 23 грудня 2013 року Нв11/7.

Визнано право власності за ОСОБА_3 на частину садиби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з: будинку літ. «Л-ІІ»: підвал І пл. 18,7 кв. м, сходи ІІ пл. 2,8 кв. м, підвал ІІІ пл. 8,9 кв. м, всього по підвалу 30,4 кв. м; коридор 1-1, пл. 6,4 кв. м, коридор 1-2 пл. 10,4 кв. м, санвузол 1-3 пл. 6,7 кв. м, кухня 1-4 пл. 17,3 кв. м, хол 1-5 пл. 24,6 кв. м, кімната 1-6 пл. 7,2 кв. м, всього по першому поверху 74 кв. м; передпокій 2-7 пл. 17,7 кв. м, санвузол 2-8 пл. 6,7 кв. м, кімната 2-9 пл. 16,9 кв. м, кімната 2-10 пл. 16,7 кв. м, кімната 2-11 пл. 12,3 кв. м, всього по другому поверху 70,3 кв. м; гараж ІV пл. 17,4 кв. м, кладова V пл. 1,8 кв. м, всього по будинку з гаражем 193,9 кв. м; гараж літ. «З», вбиральня літ. «Н», яма вигрібна № 7, замощення № 6, огорожа № 1-5, як на самостійний об'єкт права власності.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2015 року доповнено таким.

Визначено частки співвласників у будинку АДРЕСА_1 наступним чином: ОСОБА_3 - 21/25; ОСОБА_4 - 2/25; ОСОБА_6 - 5/75; ОСОБА_5 - 1/75, що разом складає 1 цілу частину.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, виділено в натурі в користування ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 частину земельної ділянки, площею 312 кв. м, відповідно до порядку користування, зазначеного у додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи, виготовленого Українською універсальною біржею від 23 грудня 2013 року Нв11/7. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2015 року скасовано, додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року скасовано в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою під будинком та розподілу судових витрат. В частині визначення розміру частин співвласників у будинку АДРЕСА_1 додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2015 року залишено без змін. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що спірний будинок до його відчуження належав відповідачу ОСОБА_4, а після відчуження став власністю позивача. Оскільки відповідачі не оформили своїх спадкових прав, а визначення їх частки у праві спільної часткової власності є істотним для розгляду справи, суд визначив частки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 самостійно, а саме: ОСОБА_3 - 21/25, ОСОБА_4 - 2/25, ОСОБА_6 - 5/75, ОСОБА_5 - 1/75, що разом складає одну цілу частку. Спадкоємці не обмежені у терміні отримання свідоцтва про право на спадщину. За відсутності правовстановлюючих документів у відповідача ОСОБА_5 не можна вирішити питання про виділ її частки, оскільки вона не набула права власності на свою частку. Встановлюючи порядок користування спірною земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив із висновків судової будівельно-технічної експертизи від 23 грудня 2013 року.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін додаткове рішення районного суду в частині визначення розміру часток співвласників домоволодіння та скасовуючи рішення та додаткове рішення районного суду у решті вимог і відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що експертний висновок судової будівельно-технічної експертизи від 23 грудня 2013 року не може бути врахований при встановленні порядку користування спірною земельною ділянкою, оскільки рішенням суду виділено в окремий об'єкт права власності позивачу частку з домоволодіння, розміри якої визначені у висновку КП БТІ «Інвентаризатор», що був виконаний у 2014 році, які є відмінними від даних, які використовував судовий експерт при проведенні експертизи. Позивачем було змінено розмір позовних вимоги, проте клопотання про проведення експертизи з урахуванням уточнених позовних вимог сторонами заявлено не було.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 22 квітня 2003 року № 154 дозволено ОСОБА_4, співвласниці домоволодіння по АДРЕСА_1, будівництво нового індивідуального житлового будинку.

Згідно із рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 23 листопада 2004 року за № 462 затверджено акт комісії про введення в експлуатацію житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 142,7 кв. м, побудованого ОСОБА_4

Відповідно до рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 7 грудня 2004 року за № 498 вирішено оформити право приватної власності на домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване по АДРЕСА_1, зобов`язано КП «Інвентаризатор» підготувати та оформити свідоцтво про право приватної власності і провести реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 - 22/25 частини, ОСОБА_7 - 3/25 частини.

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2004 року власником 22/25 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 була ОСОБА_4

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2004 року власником 3/25 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 був ОСОБА_7

За договором дарування від 30 грудня 2004 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 1/25 частини домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку.

За договором дарування від 30 грудня 2004 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 4/5 частини домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та в цілому складається з жилого будинку.

Отже, частка ОСОБА_3 у праві власності на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, складає 21/25 частини.

За заповітом, що був посвідчений 16 липня 2003 року приватним нотаріусом ОСОБА_10 та відкрився після смерті 14 червня 2011 року ОСОБА_7, належну йому на праві особистої власності частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель та земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1, спадкодавець заповів ОСОБА_6 повністю.

Відповідно до технічного паспорта від 23 жовтня 2004 року (на садибний житловий будинок по АДРЕСА_1, власником 21/25 частини вказано ОСОБА_3

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23 грудня 2013 року Нв11/7 можливо технічно виділити у натурі ОСОБА_3 частину домоволодіння по АДРЕСА_1, якою він фактично користується. Запропоновано один варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками.

Надаючи оцінку зазначену експертному дослідженню, апеляційний суд зазначив, що вихідні данні, які експерт використав при проведенні експертизи, були взяті, у тому числі, з технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, виготовленого КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» станом на 23 жовтня 2004 року, а також з плану земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1, що був виготовлений ФОП ОСОБА_11 у 2011 році, а тому вихідні дані не є тотожними. Оскільки позивачем були змінені позовні вимоги, а сторонами не було заявлено клопотання про проведення експертизи, з урахуванням змінених вимог, тому апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідний висновок експертизи не є належним та допустимим доказом для вирішення зазначених позовних вимог.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів скасування рішення, додаткового рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, обмежився висновком про те, що сторонам було роз'яснено право на проведення експертизи, з урахуванням уточнених позовних вимоги, проте такого клопотання заявлено не було. Таким чином, у порушення норм ст. ст. 10, 11 ЦПК України, ч. 4 ст. 129 Конституції України апеляційний суд тим самим спір по суті не вирішив, право позивача на судовий захист, гарантований їй ст. ст. 55, 124 Конституції України та передбачений ст. ст. 3, 4 ЦПК України, не забезпечив, свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процесу не виконав, всупереч ст. 303 ЦПК України фактично усунувся від виконання своїх процесуальних обов'язків.

Крім того, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Суду апеляційної інстанції також слід звернути увагу на доводи відповідача ОСОБА_5 про те, що частина житлового будинку за рішенням суду першої інстанції їй не була виділено, її частка не розраховувалася, а також не досліджувалося питання щодо можливості виділення в натурі її частки житлового будинку.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215, 316 ЦПК України не з'ясував дійсних обставин у справі, не перевірив належним чином доказів, не визначився із характером спірних правовідносин, не надав їм оцінки та не вирішив їх, а тому рішення суду апеляційної інстанції є передчасним. Судове рішення апеляційного суду відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко