ухвала

іменем україни

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Охтирська міська державна нотаріально контора, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 14 вересня 2014 року померла його мати ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2014 року.

З 2010 року він практично постійно проживає у Росії, але при цьому кожного місяця він приїздив до матері в м. Охтирка Сумської області, яка проживала по АДРЕСА_1 у будинку, який був побудований його батьками.

У 2013 році його мати ОСОБА_7 продала вищевказаний будинок та купила інший будинок по АДРЕСА_3

Як зазначає позивач, його мати протягом останніх кількох років скаржилася на погіршення стану свого здоров'я, у неї були постійні головні болі, говорила щось нерозбірливе та заговорювалася.

На початку 2014 року вона деякий час проживала в АДРЕСА_2 у своєї невістки ОСОБА_8 Потім вона близько двох місяців жила у сина у м. Старий Оскол у Російській Федерації.

З 16 липня 2014 року його мати повернулася до м. Охтирка Сумської області та згодом йому стало відомо, що його матір забрала ОСОБА_5 у село Мала Павлівка Охтирського району Сумської області, після чого він приїжджав до матері та відвозив її до лікарні.

Після смерті матері він звернувся до Охтирської міської державної нотаріальної контори, де йому повідомили, що мати за декілька днів до своєї смерті склала заповіт на ім'я ОСОБА_5 на належний їй житловий будинок по АДРЕСА_3

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_5 та його мати не перебували у близьких чи родинних стосунках, ОСОБА_7 не могла скласти сама заповіт, так як адекватно не сприймала дійсність та в силу свого стану не могла у повному обсязі керувати своїми діями та повною мірою усвідомлювати значення факту складання заповіту.

З огляду на вищевикладене, він вважає, що заповіт, складений ОСОБА_7 є недійсним, так як її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі, тому позивач просить суд визнати заповіт недійсним з часу його складання.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що як слідує з листа № 04-06-/34/309 від 09 лютого 2015 року КЗ Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2», ОСОБА_7 в цьому закладі не перебувала та за наданням медичної допомоги не зверталася.

Відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 1/8798, проведеної 02 квітня 2015 року комісією у складі двох експертів, попереджених про кримінальну відповідальністю за ст. ст. 384, 385 КК України, ОСОБА_7 станом на 22 липня 2014 року, тобто на дату посвідчення державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори заповіту від її імені, психічним захворюванням або розладом психіки не страждала та була здатна адекватно сприймати та усвідомлювати свої дії, керувати ними та усвідомлювати наслідки своїх дій.

Показання допитаних у суді першої інстанції свідків, узгоджуються як і з зазначеним висновком експертизи так і з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які спростовують пояснення позивача та, поряд з іншим, вказують на те, що за життя ОСОБА_7 мала намір укласти заповіт на користь особи, яка буде доглядати за нею.

Також, з висновком судової почеркознавчої експертизи від 31 липня 2015 року № 514, питання про виконання рукописних (буквених) записів у заповіті, зареєстрованому у реєстрі за № 2-442 від 22 липня 2014 року на 1 аркуші, що розташовані нижче слів «… на нотаріальному бланку видається заповідачу», ОСОБА_7 чи іншою особою, судовим експертом у межах наданого порівняльного матеріалу не вирішувалося так як експерту не надано у кількості, достатній для порівняння дослідження, вільних та умовно вільних зразків підписів та почерку ОСОБА_7 (у тому числі й зразків, максимально наближених за умовами та часом виконання до досліджуваних рукописних записів). Вирішити питання про виконання підпису від імені ОСОБА_9 у заповіті, зареєстрованому у реєстрі за № 2-442 від 22 липня 2014 року на 1 аркуші, що розташований у рядку «ПІДПИС «____», експерту не видається за можливе з причин, що встановити, чи виконаний ОСОБА_7 вищезазначений підпис не видається за можливо, оскільки він виконаний простими рухами, являє собою обмежений за об'ємом графічний матеріал, в якому достатньою мірою не відобразилися ознаки почерку виконавця, що утворюють індивідуальну сукупність, необхідну для вирішення даної ідентифікаційної задачі в категоричній (позитивній або негативній) формі у межах наданого порівняльного матеріалу.

Доводи касаційної скарги щодо проведення експертизи в неналежній експертній установі, надання переваги показанням свідків відповідача не знайшли свого підтвердження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк