АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2713/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 20,58 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" - ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка, Дочірнього підприємства "Золотоніський комбікормовий завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", треті особи на стороні відповідачів, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Служба у справах дітей Чорнобаївської районної державної адміністрації смт. Чорнобай про визнання права на житловий будинок з надвірними спорудами, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та звільнення їх з-під арешту , -

в с т а н о в и л а :

22 серпня 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка (далі СТОВ ім. Устименка), Дочірнього підприємства "Золотоніський комбікормовий завод"(далі ДП "Золотоніський комбікормовий завод"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"(далі ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС"), треті особи: Чорнобаївський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Служба у справах дітей Чорнобаївської районної державної адміністрації смт. Чорнобай про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, звільнення їх з під арешту та визнання за ним права власності на наявні земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями.

Позивач посилався в позові на те, що 04 листопада 2003 року між нею - ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8) та СТОВ ім. Устименка Чорнобаївського району Черкаської обл. в особі директора ОСОБА_9 було укладено договір, у відповідності до змісту якого дана юридична особа передає позивачу, як працівнику даного господарства, для проживання садибу в с. Крутьки по вул. Шевченка № 21 Чорнобаївського району Черкаської обл. вартістю 9657 грн. з подальшою виплатою протягом 10 років, за умови, що при виплаті вартості житла з урахуванням вартості 20 % річних житло переоформлюється у власність ОСОБА_7

Позивач зазначає у позові, що також домовлялась з СТОВ ім. Устименка про купівлю земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,47 га., на якій розміщений будинок.

На підтвердження угоди про купівлю-продажу будинку та земельної ділянки СТОВ ім. Устименка 28 серпня 2004 року передало позивачу ОСОБА_7 ключі від даного будинку і з того часу вона з сімєю постійно в ньому проживає, а з 2006 року вона і члени її сімї зареєстровані в даному житлі.

Позивач ОСОБА_7 добросовісно виконала обумовлені договором обовязки, сплатила СТОВ ім. Устименка кошти за будинок та земельну ділянку в повному обсязі.

Весь час СТОВ ім. Устименка не заперечувало права власності позивача на вищевказаний будинок та земельну ділянку, на якій він розміщений, а тому вона не зверталась до суду з даним позовом. Дізнавшись, що постановою Чорнобаївського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області накладено арешт на все нерухоме майно СТОВ ім. Устименка в інтересах стягувачів ДП "Золотоніський комбікормовий завод" та ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС", вважаючи, що накладення арешту на вищевказаний будинок та земельну ділянку, на якій він розміщений є незаконним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Уточнивши свої позовні вимоги, ОСОБА_7 просила суд визнати за нею право на житловий будинок з надвірними спорудами та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею - 0,47 га., що розташовані в с. Крутьки по вул. Шевченка № 21 Чорнобаївського району Черкаської області та звільнити їх з під арешту.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с. Крутьки вул. Шевченко № 21 Чорнобаївського району Черкаської області право на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Шевченко № 21 в с. Крутьки Чорнобаївського району Черкаської області та на земельну ділянку біля нього для ведення особистого селянського господарства площею - 0,47 га., придбаних СТОВ ім. Устименка на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 20 серпня 2004 року.

Звільнено з-під арешту наявний житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Шевченко № 21 в с. Крутьки Чорнобаївського р-ну Черкаської області та земельну ділянку біля нього для ведення особистого селянського господарства площею - 0,47 га., придбаних СТОВ ім. Устименка на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 20 серпня 2004 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» - ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт посилається в апеляційній скарзі на те, що рішення є незаконним та необєктивним через невідповідність висновків викладених у рішенні суду фактичним обставинам, що мали місце у сторін, дійсним матеріалам справи та чинному законодавству, судом порушено норми процесуального законодавства. Також зазначає, що позивачем невірно ставиться вимога про визнання права власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,47 га., оскільки з жодних документів не вбачається існування домовленостей щодо відповідної земельної ділянки, а також звертає увагу, що СТОВ ім. Устименка є власником спірного нерухомого майна відповідно до договору купівлі-продажу від 20 серпня 2004 року, а позивач зазначає, що набула у власність дане майно 04 листопада 2003 року. Просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Учасники процесу, крім позивача ОСОБА_7, в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток з повідомленням про вручення. Заяв та клопотань про перенесення розгляду справи від них на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, яка зявилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає повністю.

Вирішуючи спір, та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на оформлення права власності порушено діями відповідачів, які не визнали в судовому засідання набуття позивачем права власності на спірний будинок та земельну ділянку, а також діями ДВС Чорнобаївського районного управління юстиції якою накладено арешт на будинковолодіння в якому проживає позивач з сімєю , тому право позивача порушено та підлягає судовому захисту.

Колегія суддів повністю не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи, що судом безпідставно та необґрунтовано задоволено позов, оскільки висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону і обставинах справи, а рішення суду ухвалено з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 04 листопада 2003 року між ОСОБА_7 та СТОВ ум. Устименка Чорнобаївського району Черкаської області в особі директора ОСОБА_9 було укладено договір (ас. 9-10), у відповідності до змісту якого відповідач надає ОСОБА_7 (на той час прізвище ОСОБА_8) житло, для проживання її сімї вартістю 9657 грн. з урахуванням 20 % річних, з подальшою виплатою нею даної суми протягом 10 років.

Пунктом 5 даного договору було передбачено, що по закінченню терміну угоди при виплаті вартості житла з урахуванням 20 % річних житло переоформлюється у власність громадянки ОСОБА_8 Витрати на переоформлення несе в повному розмірі покупець (а. с. 9).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу ОСОБА_10, СТОВ ім. Устименка придбало земельну ділянку площею 4749 кв. м. та житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в с. Крутьки, вул. Шевченка, 21 Чорнобаївського району Черкаської області (а. с. 146-147).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 червня 2008 року СТОВ ім. Устименка придбало по вул. Шевченка № 21 в с. Крутьки Чорнобаївського району Черкаської області житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 55,1 кв. м, житловою площею 21,2 кв. м.

В довідці № 151, виданій виконавчим комітетом Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, зазначено, що в селі Крутьки Чорнобаївського району Черкаської області по вулиці Шевченка, 21 числиться земельна ділянка площею 0,47 га. (а. с. 16).

ОСОБА_7, прийнявши житло, разом з чоловіком та неповнолітніми дітьми вселилась у вказане будинковолодіння, що стверджується даними довідок № 1107, № 1108 від 18 серпня 2016 року за підписом сільського голови (ас.13-15).

Згідно довідки № 280, виданої СТОВ ім. Устименка 18 вересня 2009 року ОСОБА_11 згідно договору б/н від 04 листопада 2003 року сплатила за житловий будинок, переданий у її користування, 9657 грн. та погасила заборгованість (а. с. 12).

Щодо земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,47 га., то жодними із наданих документів, не вбачається існування домовленостей сторін, тому позовна вимога щодо визнання на неї права власності є безпідставною та необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом статті 210, частини 3 статті 640 ЦК (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин у справі) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 657 ЦК (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин у справі) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2015 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 30 січня 2013 року у справі N 6-162цс12, вирішуючи спір про визнання дійсним правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, судам необхідно враховувати, що норма частини 2 статті 220 ЦК не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною 3 статті 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини 2 статті 220 ЦК. Зазначена частина статті 220 ЦК застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладення не відповідала встановленим законом вимогам. Визнання в судовому порядку дійсним правочину щодо нерухомості суперечить законодавству, оскільки такий правочин підлягає обов'язковій державній реєстрації, тому частина 2 статті 220 ЦК до таких правовідносин не застосовується.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 червня 2008 року СТОВ ім. Устименка придбало по вул. Шевченка № 21 в с. Крутьки Чорнобаївського р-ну Черкаської області житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 55,1 кв. м., житловою площею 21,2 кв. м., а договір про надання ОСОБА_7 житло було укладено 04 листопада 2003 року, тоді як фактично СТОВ ім. Устименка не було власником оспорюваного житлового будинок з господарськими будівлями.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України висловленої у постанові № 6-244цс14 від 18 лютого 2015 року за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Колегія суддів вважає, що визнання позову відповідачем СТОВ ім. Устименка не є підставою для задоволення позовних вимог позивача про визнання права власності на будинок та земельну ділянку відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України , оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права та інтереси інших осіб.

В разі відсутності спору про належність вищевказаного будинку між сторонами, це не позбавляє сторони укласти договір купівлі продажу та посвідчити його нотаріально з реєстрацією відповідно до вимог закону, а оскільки все майно відповідача СТОВ Устименко арештовано, то як власник спірного майна він також має право на звернення до суду з відповідним позовом про виключення даного майна з під арешту та доведення належними доказами, про те що спірний будинок має бути переоформлений згідно умов договору на позивача, якою повність виплачено за нього всі кошти відповідачу .

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення вимог матеріального та процесуального права, неповно зясовано всі факти і обставини справи, оскільки у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, на вищевказані обставини і положення закону уваги не звернув, тому безпідставно задовольнив уточнені позовні вимоги ОСОБА_7 про визнання права на житловий будинок з надвірними спорудами, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та звільнення їх з-під арешту.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі, так як при його ухваленні судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обовязковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог позивача ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Апелянтом представником ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» понесено судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1515,80 гривень, що підтверджується даними квитанції про оплату судового збору. Тому стягненню з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» підлягають понесені судові витрати за сплату судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 1515,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307, 309, 313, 314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" - ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка, Дочірнього підприємства "Золотоніський комбікормовий завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", треті особи на стороні відповідачів, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Служба у справах дітей Чорнобаївської районної державної адміністрації смт. Чорнобай про визнання права на житловий будинок з надвірними спорудами, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та звільнення їх з-під арешту скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка, Дочірнього підприємства "Золотоніський комбікормовий завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", треті особи на стороні відповідачів, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Служба у справах дітей Чорнобаївської районної державної адміністрації смт. Чорнобай про визнання права на житловий будинок з надвірними спорудами, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та звільнення їх з-під арешту.

Стягнути з ОСОБА_7 на Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" понесені судові витрати за сплату судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 1515,80 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :