АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5995/16 Справа № 205/1849/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року

02 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування», Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська, правонаступником якого є Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, про встановлення факту, зобовязання надати довідку про пільговий трудовий стаж, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на її звернення 31.12.2014 року до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах було надано відповідь від 15.01.2015 р. № 136/10/54 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі того, що згідно ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають право працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком 2 виробництв, робіт, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. У довідках, виданих ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» №52/0к-62а та №52/0к-62 зазначалось, що позивач працювала повний робочий день на державному підприємстві «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» на посаді полірувальника з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року (3 роки 2 місяці) що передбачено Списком 2 виробництв, робіт, посад і показників розділом ХV підрозділом 10 п.а, а у період роботи з 01.01 1992 року по 09.12.1993 року на посаді полірувальника підтверджено пільговий стаж роботи лише 1 рік 4 місяці 18 днів. Як вбачається із записів у трудовій книжці та архівної довідки від 23.12.2014 року №255М-44, ОСОБА_2 працювала на посаді полірувальника з 01.11.1988 року по 31.14.1991 року (3 роки 2 місяці), що передбачено Списком 2 виробництв, робіт, посад і показників розділом ХV підрозділом 10 п.а, та з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року - на посаді полірувальника виробів сухим способом (1 рік 11 місяців 9 днів) пільговий стаж роботи передбачений Списком 2 розділом ХІУ підрозділом 12 пунктом «а». Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила встановити факт роботи ОСОБА_2 у ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» на посаді поліровщика за період з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року (3 роки 2 місяці) та з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року на посаді поліровщика виробів сухим способом (1 рік 11 місяців 9 днів), що підтверджує наявність відповідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком па пільгових умовах відповідно до Списку №2; зобов'язати ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» надати ОСОБА_2 довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у неї за період з 01.11.1988 року роботу на посадах, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за період роботи з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року (3 роки 2 місяці) та з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року на посаді поліровщика виробів сухим способом (1 рік 11 місяців 9 днів) оформленої відповідно до форми, встановленої згідно додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №673 для пред'явлення до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська для призначення пенсії на пільгових умовах; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 період роботи у ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» на посаді поліровщика з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року (3 роки 2 місяці) та з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року на посаді поліровщика виробів сухим способом (1 рік 11 місяців 9 днів); зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_2 нарахування пільгової пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 з 31 грудня 2014 року з моменту звернення до управлінні Пенсійного фонду України (а.с.170-173 т.1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_2 з 03.07.1980 року працювала на Державному підприємстві «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» на різних посадах (а.с.91-96 т.1).

Відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_2 03.10.1988 року переведена в гальванічному цеху шліфувальником третього розряду у ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» на підставі наказу №487 від 06.10.1988 року (а. с.93 т.1).

В подальшому, 01.11.1988 року, у звязку з переходом на нові умови оплати праці, позивач призначена у гальванічному цеху полірувальником виробів сухим способом четвертого розряду згідно наказу №4237 від 28.12.1988 року (а.с. 93 т.1).

09 грудня 1993 року ОСОБА_2 звільнена з ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» за власним бажанням на підставі наказу №672 від 09.12.1993 року (а.с. 93 т.1).

Згідно наданих відповідачем ДП «НВК «Електровозобудування» довідок №52/ок-62а від 15.12.2014 року та №52/ок-62 від 15.12.2014 року, ОСОБА_2 має пільговий стаж роботи за Списком №2 чотири роки шість місяців вісімнадцять днів (за періоди з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року за професією полірувальника, що передбачена Списком №2 розділом ХУ підрозділом 10 пунктом «а»; з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року за професією полірувальника всіх найменувань, зайнятого поліровкою виробів з металу із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, передбачена Списком №2 розділом Х1У підрозділом 12 пунктом «а», шифр професії 2151200а-16799) (а.с.126, 127 т.1).

Відповідно до представлених відповідачем особових рахунків ОСОБА_2, у період з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року позивачка періодично не виконувала свою основну роботу, а виконувала роботу працівника в піонерському таборі, який на той час перебував на балансі Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування», тобто не знаходилася в шкідливих умовах (а.с.103-106 т.1) і саме тому стаж роботи за Списком №2 у вказаний період складає лише 1 рік 4 місяці 18 днів та є меншим від фактичної кількості робочих днів.

Судом також встановлено, що листом Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 15.01.2015 року (вих. №136/10/54) на звернення ОСОБА_2 від 31.12.2014 року щодо призначення пільгової пенсії було відмовлено через брак необхідного спеціального стажу; відповідно до наданих довідок №52/ок-62 та №52/ок-62а від 15.12.2014 року, до пільгового стажу роботи за Списком №2 можливо зарахувати лише 4 роки 6 місяців 18 днів (а.с.97-98 т.1).

Згідно зі ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язані видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. При цьому жінки мають право на таку пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року затверджено "Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професією незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документа відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Згідно до п. 10 зазначеного вище Порядку, для підтвердження стажу роботи шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Частинами 1, 2 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або порада; характер виконуваної роботи: розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Виходячи з викладеного, положення ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до яких у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення; враховуючи зміст наведеного вище п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», - колегія дійшла висновку, що позовна вимога про встановлення факту роботи ОСОБА_2 у ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» на посаді полірувальника у період з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року та з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року на посаді полірувальника виробів сухим способом, не підлягає задоволенню, оскільки вказаний позивачкою факт не має юридичного значення, адже при вирішенні питання щодо наявності відповідного стажу роботи для призначення пенсії за віком па пільгових умовах (за Списком №2) підлягає встановленню факт зайнятості працівника повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці (за Списком №2) протягом певного періоду часу, однак відповідна вимога позивачкою не заявлена.

Крім того, зважаючи на зміст письмових заперечень відповідача ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» та пояснення його представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вказаний відповідач не заперечує факту перебування позивачки на посаді полірувальника у період з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року та з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року на посаді полірувальника виробів сухим способом (за Списком №2), однак не визнає саме факту зайнятості позивачки повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці протягом певного періоду часу.

Згідно вимог ст. 49 КЗпП України, наведених вище положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, уточнююча довідка надається підприємством на підтвердження саме спеціального стажу роботи та її характеру, а не права особи на пільгову пенсію, тому позовна вимога про зобов»язання відповідача ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» видати позивачці довідку з інформацією про трудовий стаж її роботи на підприємстві, що дає право на пенсію на пільгових умовах, - не підлягає задоволенню, оскільки видання довідки з таким змістом не віднесено до компетенції підприємства.

Крім того, колегія зауважує, що ДП «НВК «Електровозобудування» 15.12.2014 року позивачці видані довідки за №52/ок-62а та №52/ок-62, згідно яких ОСОБА_2 має стаж роботи за період з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року (3 роки 2 місяці) за професією полірувальника, що передбачена Списком №2 розділом ХУ підрозділом 10 пунктом «а» та за період з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року (1 рік 4 місяці 18 днів) за професією полірувальника всіх найменувань, зайнятого поліровкою виробів з металу із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, що передбачена Списком №2 розділом Х1У підрозділом 12 пунктом «а», шифр професії 2151200а-16799 (а.с.126, 127 т.1).

Враховуючи наведене вище, відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту, - колегія дійшла висновку про безпідставність, недоведеність і передчасність позовної вимоги щодо зобов»язання ДП «НВК «Електровозобудування» видати довідку з певним змістом, позовної вимоги про зобов»язання УПФ України в Ленінському районі м. Дніпропетровська зарахувати позивачці до пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 період роботи у ДП «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» на посаді полірувальника з 01.11.1988 року по 31.12.1991 року (3 роки 2 місяці) та з 01.01.1992 року по 09.12.1993 року на посаді полірувальника виробів сухим способом (1 рік 11 місяців 9 днів); а також позовної вимоги щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 з 31 грудня 2014 року з моменту звернення до управлінні Пенсійного фонду України (а.с.170-173 т.1).

Колегія наголошує, що позивачка не позбавлена можливості звернення до суду за захистом своїх прав і законних інтересів з іншим позовом.

Оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, а наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст. 303, 308 ЦПК України, оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді