Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року в справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

ОСОБА_3 посилався та те, що 25 травня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу. Третейський суд розглянув справу, яка непідвідомча третейському суду згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року заяву задоволено.

Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року в справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, в задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 10 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014-2008-2014.

19 березня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору від 10 червня 2008 року № 014-2008-2014, згідно з п. 8.1 якої всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

25 травня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Волошинович О.П.) ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» 89 940,97 дол. США заборгованості та 19 991 грн 84 коп. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Задовольняючи заяву про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що цей спір непідвідомчий третейському суду, що дає підстави для його скасування.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що третейський суд розглянув спір в межах третейської угоди, укладеної сторонами, вказана справа не відноситься до категорії справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), а тому підвідомча третейському суду.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейській суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам ст. ст. 16-19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору від 10 червня 2008 року № 014-2008-2014, згідно з п. 8.1 якої сторони погодили, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що на час укладання додаткової угоди до кредитного договору (19 березня 2012 року) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених Законом України «Про третейській суди» підстав для скасування рішення третейського суду.

Оскільки судом апеляційної інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана