У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих несвоєчасним поверненням коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 3 жовтня 2012 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2013 року на його користь з ОСОБА_5 стягнуто 30 757 грн 47 коп. Зазначені судові рішення виконано ОСОБА_5 у лютому 2016 року. Проте внаслідок курсової різниці, пов'язаної із збільшенням курсу долару США та Євро по відношенню до національної валюти, йому завдано збитки, які не відшкодовано відповідачем. Таким чином, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь збитки у вигляді курсової різниці у курсі валют у сумі 66 037 грн 13 коп.; витрати по справі у розмірі 935 грн 96 коп.; витрати на правову допомогу у розмірі 2 тис. грн; витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 збитки у вигляді різниці у курсі валют у сумі 66 037 грн 13 коп. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, які пов'язані з невиконанням судового рішення про стягнення сум. Позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню кошти відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, оскільки відповідачем завдано збитків у результаті порушення його цивільного права, а тому він має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьтого Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволоення позву, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням судового рішення і до них не можуть застосовуватися норми, які передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта