Справа№592/3228/16-ц
Провадження №2/592/1276/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Косолап М.М.,

за участю секретаря - Грох Т.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Павленка А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и в :

Позивач в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом і свої уточнені позовні вимоги (а.с. 91 - 117) мотивує тим, що 23.01.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. 23.01.2007 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором між ним та відповідачем укладено договір поруки № 892037. Договором кредиту встановлена процедура збільшення процентної ставки - банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення останньому поштою відповідного рекомендованого листа. Про збільшення процентної ставки банк, протягом 14 днів з дати її збільшення повідомляє позичальника, шляхом направлення останньому поштою відповідного повідомлення за вказаною адресою позичальника і в такому повідомленні зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки. Відповідач в односторонньому порядку збільшував відсоткову ставку з 8,49% річних до 16,98% річних на прострочену суму заборгованості з 31.03.2010 р. та в подальшому при виникненні простроченої заборгованості. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, зазначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Договору кредиту з позичальником, в наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Поручителю листів про підвищення розміру відсотків не направлялося. Банк не визнає право, що закріплене ч.1 ст. 559 ЦК України на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, оскільки пред'явив до нього позовні вимоги у справі № 592/11714/14-ц, що знаходиться в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми. Порука припинилася в зв'язку з збільшенням обсягу відповідальності, оскільки після збільшення розмірів відсоткової ставки неодноразово сплачував заборгованість по кредиту, в тому числі і підвищені проценти. Порука припинилася, оскільки відповідачем вимога до поручителя не була заявлена в межах шести місяців від дня настання строку погашення чергового платежу за кредитним договором, строк сплати яких встановлено у додатку № 1 до кредитного договору (графік погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому). Прострочення плати чергового платежу виникло з 25.01.2012 р., позов про стягнення заборгованості поданий ПАТ «УкрСиббанк» 03.11.2014 р., тобто після спливу шестимісячного строку з моменту прострочення сплати чергового платежу. З цих підстав порука припинилася також у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку з моменту настання строку сплати чергового платежу. Отже, порука ОСОБА_3 припинилася, оскільки банк звернувся з позовом до поручителя після встановленого строку. Просить визнати такою, що припинена порука за договором поруки від 23.01.2007 р. № 892037, укладеним з АКІБ «УкрСиббанк».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги за наведених обставин підтримав у повному обсязі і просив задовольнити. Суду пояснив, що банк в односторонньому порядку підвищив відсотки з 8,46% до 16,98 % на прострочену заборгованість, що не передбачено умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору поруки. 31.03.2010 р. банк в односторонньому порядку підвищив відсотки і позивач за такими відсотками сплачував заборгованість. Визначити коли саме сплачував підвищені відсотки можливості не має, оскільки кредит погашався не відповідно до графіку черговим платежем, а за наявності коштів. Останній черговий платіж сплачено 25.01.2012 р., а позов банк пред'явив до суду у 2014 році. У червні 2016 р. відповідач зменшив розмір позовних вимог за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, проте порука припинилася внаслідок підвищення відсоткової ставки, а відтак поновлена бут не може. Вказував, що відбулася зміна умов основного зобов'язання без згоди поручителя, яка призвела до збільшення обсягу відповідальності позивача внаслідок підвищення розміру процентів з 8,46% до 16,98 %, а тому з цих підстав просив суд визнати такою, що припинена порука ОСОБА_3 за договором поруки від 23.01.2007 року № 892037, що укладений з АКІБ «УкрСиббанк».

У судовому засіданні представник відповідача Павленко А.А. позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що за умовами кредитного договору ОСОБА_4 отримав кредит, останній платіж за кредитом по тілу кредиту здійснено 30.09.2014 р. по відсоткам - 10.10.2014 р. У серпні 2014 року було направлено вимогу про необхідність війти у графік і на 32 день за вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України подано позов до суду. На даний час по кредиту нарахована заборгованість виходячи з відсоткової ставки без підвищених відсотків, оскільки ОСОБА_4 перебуває в АТО. Порука не є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки відповідно до довідки-розрахунку заборгованості станом на 27.05.2016 р. за кредитним договором № 000 від 23.01.2007 р. такого збільшення не було. Відповідно до п. 1.4 Договору поруки № 89037 від 23.01.2007 р. відповідальність поручителя та боржника є солідарною. На вимогу ч. 1 ст. 559 ЦК України позивачем не доведено, що мають місце обставини збільшення обсягу його відповідальності як поручителя шляхом зміни основного зобов'язання без його згоди. Вважає, що висновки позивача, що порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є хибними, оскільки згідно п. 3.1. договір поруки діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Пунктом 1.2. Договору поруки визначено, що поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, зокрема: сума основного договору - 65497,00 швейцарських франків, термін виконання основного зобов'язання - 22.01.2018 року. При укладенні Договору поруки сторони не укладали будь-яких графіків платежів, натоміть п.п. 1.1, 1.2 договору поруки сторонами підтверджено, що поручитель відповідає за повернення всієї суми кредиту, термін повернення якого становить 11.09.2023 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інший термін виконання такого зобов'язання (інший термін виконання зобов'язань згідно з розділом 11 правил, які є невід'ємною частиною договору передбачено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку). Таким чином, поручитель відповідає за всю суму кредиту, а не його частину чи виконання частинами, відтак припинення поруки в частині зобов'язань суперечить як суті поруки, як способу забезпечення зобов'язань, так і умовам договору поруки. Позивач звернувся до суду через 8 років після вчинення правочину, тому просив застосувати строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України та відмовити у позові.

У судове засідання третя особа ОСОБА_4 та його представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 не прибули. У судовому засіданні 12.08.2016 р. представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. Зазначала, що кредит брався для залучення коштів до спільного бізнесу ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_4 За можливості кредит погашали, як позивач так і вони з чоловіком. Вказували, що даним позовом позивач намагається уникнути відповідальності за кредитним договором.

Згідно заперечень на позов, наданих представником третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у задоволенні позову просив відмовити, оскільки строк обчислення позовної давності для звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом обчислюється з 26.07.2012 р., який згідно зі ст. 258, 261 ЦК України сплив 26.07.2015 р., тому у позові просив відмовити (а.с. 139).

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

23.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір) за умовами якого банк надав позичальнику кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 65497,00 швейцарських франків та сплати проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором строком до 22.01.2018 р. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 264607,88 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору (а.с. 7 - 16).

Пунктом 1.3. кредитного договору визначено, що за використання кредитних коштів процентна ставка встановлюється в розмірі 8,49% річних; відповідно до пункту п. 1.3.2 сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч. 1 п.9.2 Договору.

У пункті 9.2 кредитного договору сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов п. 1.3.1 Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення позичальником, зокрема кредитної дисципліни (неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором) (пункт 9.2.а). Сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2. Договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договором у наступному порядку - банк не пізніше, ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника. Такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. У разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього договору новим розміром процентної ставки, позичальник у строк не пізніше ніж за 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні банку, зобов'язується надати на зазначену у договорі адресу банку письмове повідомлення про свою незгоду із такою новою ставкою.

Згідно п. 5.10 кредитного договору у випадку порушення позичальником вимог Договору, банку має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

23.01.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № 89037, за умовами якого позивач зобов'язався відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з 23.01.2007 р. № 0 від 23.01.2007 р. (основний договір) в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (пункт 1.4.)

Пунктом п. 2.1. Договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, повідомленнями, та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення змін.

Згідно п. 3.1. Договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Відповідно до п. 3.2. Договору поруки у випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, пред'явленої згідно умов п. 2.2 Договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобов'язань за договором, за кожен день прострочення (а.с. 17 - 18).

05.08.2014 р. AT «УкрСиббанк» направлено на адресу позичальника ОСОБА_4 вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 17.07.2014 р. та отримано 13.08.2014 р. (а.с. 76 - 77, 80).

Також 05.08.2014 р. аналогічну вимогу AT «УкрСиббанк» направив на адресу поручителя ОСОБА_3, рекомендований лист повернуто з відміткою «закінченню терміну зберігання» (а.с.78 - 79, 81).

11.11.2014 р. ПAT «УкрСиббанк» завернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа 592/11714/14-ц), рішення по справі не ухвалено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 як на підставу припинення поруки посилався на ч. 1 ст. 559 ЦК України, а саме зміну зобов'язання без згоди ОСОБА_3 - збільшення відсоткової ставки з 8,46% до 16,98 %, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною першою статті 553, частино першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоч і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 24.06.2015 р. по справі № 6-701цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» звертаючись до Ковпаківського районного суду м. Суми 11.11.2014 р. з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором банк надав Довідку - розрахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_4 на 27.10.2014 р. за кредитним договором № 0 від 23.01.2007 р., з якої вбачається, що процентна ставка неодноразово збільшувалася з 8,49% до 16,98% - 31.03.2010 р. 30.09.2010 р., 29.10.2010 р., 30.11.2010 р. 31.12.2010 р., 31.01.2011 р., 28.02.2011 р., 31.03.2011 р., 30.06.2011 р., 29.07.2011 р., 31.08.2011 р. та інш. (а.с. 23- 32).

При цьому позивач ОСОБА_3, його дружина та ОСОБА_4 здійснювали виплати по кредиту, що підтверджується наданими суду квитанціями від 23.04.2014 р., 25.07.2014 р., 11.08.2014 р., 09.09.2014 р., 29.10.2014 р. (а.с. 97- 100).

Пунктом 1.3. Договору про надання споживчого кредиту № 0 визначено процентну ставку у розмірі 8,49% річних.

На виконання умов, визначених у п. 1.3.2 та ч. 1 п.9.2 Договору про надання споживчого кредиту № 0 відповідачем суду не надано будь - яких доказів направлення поштою відповідного рекомендованого листа позичальнику ОСОБА_4 та поручителю ОСОБА_3 не пізніше, ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення, а саме з 8,49% річних установлених договором до 16,98 % річних.

Ухвала суду від 12.08.2016 р. про витребування доказів - листів, направлених рекомендованою поштою про збільшення розміру процентної ставки в сторону збільшення на прострочену суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0, укладеним 23.01.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 відповідно до пункту 9.2 договору на адресу - позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_3 відповідачем не виконана.

Представник відповідача зазначив, що у разі наявності такі б листи суду були б надані.

Як на спростування збільшення процентної ставки за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» суду надано копію заяви про уточнення позовних вимог по справі № 592/11714/14-ц за позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно якої просять стягнути заборгованість згідно Довідки - розрахунку станом на 27.05.2016 р. Відповідно до розрахунку процентна ставка становить 8,49 % навіть за дати - 31.03.2010 р., 30.09.2010 р., 29.10.2010 р., 30.11.2010 р., 31.12.2010 р., 31.01.2011 р., 28.02.2011 р., 31.03.2011 р., 30.06.2011 р., 29.07.2011 р., 31.08.2011 р., коли за розрахунком заборгованості за кредитом на 27.10.2014 р. відсоткова ставка становила 16,98 % (а.с. 50 - 69, 137 - 138).

Таким чином судом встановлено, що у порушення пункту 2.1. Договору поруки 31.03.2010 р. кредитор без згоди поручителя змінив умови основного договору з боржником, збільшив визначену пунктом 1.3. кредитного договору за використання кредитних коштів процентну ставку з розміру 8,49% до 16,98%, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Зазначений факт не спростовується відповідачем, оскільки останній провів перерахунок заборгованості за кредитним договором за відсотковою ставкою у розмірі 8,49 річних, що підтверджується довідкою - розрахунком станом на 27.05.2016 р.

А відтак слід дійти висновку, що на підставі ч. 1 ч. 559 ЦК України порука ОСОБА_3 за договором поруки № 892037, укладеним 23.01.2007 р. між ним та АКІБ «УкрСиббанк», у зв'язку зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності є припиненою.

Щодо вимог відповідача та третьої особи про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором, тобто договором не встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, порука за правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України припиняється у день внесення змін до основного договору без згоди поручителя, якщо ці зміни збільшують обсяг його відповідальності, а звернення поручителя до суду із позовом про припинення договору поруки є його правом для підтвердження факту, що вже відбувся, і до цих вимог строк позовної давності не застосовується.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. № 6-170цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

За наведених підстав строк позовної давності застосуванню не підлягає.

Зважаючи на встановлені факти, надані сторонами та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню - слід визнати такою, що припинена порука ОСОБА_3 за договором поруки від 23 січня 2007 року № 892037, що укладений з АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати такою, що припинена порука ОСОБА_3 за договором поруки від 23 січня 2007 року № 892037, що укладений з АКІБ «УкрСиббанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.10.2016 року.

Суддя М.М. Косолап