Справа № 463/2004/16 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/6091/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів cудової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Мікуш Ю.Р..

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар - Бохонко Е.Р.

з участю позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Личаківської районної адманастрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування горищем та прибудинковою територією,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що вона є власником 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а решта цього будинку перебуває у комунальній власності, а тому враховуючи вимоги ч.3 ст.358 ЦК України має право на надання їй у користування частини горища в даному будинку, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності. Звертає увагу, що за результатами обстеження будинку експертом ПП ОСОБА_4 надано технічні висновки в п.4 яких зазначено, що в даному випадку є технічна можливість виділення позивачу в окреме користування частини горища, що становить 25,12 кв.м. (за умови забезпечення доступу до димових і вентиляційних каналів). Зазначає, що суд не врахував ч.3 ст.42 ЗК України, якою передбачено, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Звертає увагу, що з врахуванням розміру часток співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_5 складено схему розподілу прибудинкової території між співвласниками з розподілом цієї території пропорційно часткам позивача, яка становить 3/10 даного будинку та відповідача -7/10. З таких обставин вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави ухвалити рішення про задоволення позову. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник відповідача по справі Личаківської РА м.Львова в судове засідання не з»явився, однак належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням долученим до справи. Відповідно до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_2 є власником 3/10 частини будинку АДРЕСА_1.

Підставою для набуття квартири був договір дарування 3/10 (трьох десятих) частин житлового будинку від 07 грудня 2010 року ( а.с.7-8), що становить квартиру №4, яка складається з двох кімнат житловою площею 25,1 кв.м та кухні. Загальна площа квартири 46,6 кв.м, службових приміщень №6 площею 28,4 кв.м та підвалу 1У площею 17,6 кв.м.

В цілому будинок складається із чотирьох квартир, кожна з яких перебуває у власності мешканців. Загальна площа горища становить 60,95 кв.м. .

В позовних вимог позивачка просить встановити між нею та ЛРА ЛМР роздільний порядок користування горищем у житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом виділення їй в окреме користування частину горища над квартирою №2 площею 25,12 кв.м згідно додатку №5 технічних висновків експерта ПП ОСОБА_4 та встановити реальний порядок користування прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом виділення їй в окреме користування площу пропорційну її частки у житловому будинку згідно схеми розподілу прибудинкової території ФОП ОСОБА_5

Відповідно до статті 382 ч.2 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно приписів ч.ч.1,2 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом дано аналіз зазначеним положенням Закону, що регулюють право власності у багатоквартирному будинку з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), де дано тлумачення положень статей 1,10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Отже, специфіка багатоквартирного будинку та, що головних речей (квартир) багато, а приналежність (спільне майно будинку)- одна на всіх.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача у апеляційній скарзі на вимоги статті 356 ч.1 ЦК України є безпідставним, оскільки зазначена стаття встановлює право спільної часткової власності двох або більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності.

Із матеріалів справи вбачається, що тільки позивачка ОСОБА_2 має визначену частку 3/10 у праві спільної власності. Щодо інших трьох співвласників будинку, такі набули право на квартири в порядку приватизації згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Оскільки частки інших співвласників будинку невизначені, відтак не підлягає застосуванню стаття 358 ч.3 ЦК України, яка регулює право спільної часткової власності співвласників будинку.

Виділення часток у житловому будинку АДРЕСА_1 згідно пропозицій ПП ОСОБА_4 можливе, коли при недосягненні згоди самих співвласників, які будуть мати визначені частки своїх квартир, один з них чи всі звернуться в суд з позовом до Львівської міської Ради як власника будинку.

Відповідно до статті 42 ч.2 Земельного кодексу України земельні ділянки на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із матеріалів справи, пояснень позивачки та її представника встановлено, що прибудинкова територія немає належно встановлених меж, юридично не закріплена за будинком. Межі земельної ділянки встановлені на місцевості фактично, а відтак не породжують юридичних наслідків. На даний час спірній земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, а відтак відсутні правові підстави для визначення порядку користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2016 року в і д х и л и т и .

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин