Провадження № 2/761/1334/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М., Лукянчук А.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача - ПРАТ

СК «ІНГО Україна»: Подкуйко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні рішення», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь позивача 50 000,00 грн. страхового відшкодування; з інших відповідачів солідарно 100 700,00 грн. відшкодування матеріальних збитків.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.08.2014 року о 12.00 год. водій вантажного тягача International державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 порушив вимоги ПДР України внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, який належить позивачу на праві власності був пошкоджений та спричинено матеріальну шкоду в розмірі 150 700,00 грн.

Як зазначає позивач, власником тягача є ОСОБА_4 та його відповідальність була застрахована ПрАТ СК «ІНГО Україна». Застрахований тягач знаходився у тимчасовому користуванні ТОВ «Транспортні рішення» і ним керував водій товариства ОСОБА_5

Позивач зазначає, що він звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповіді не отримав.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що при зверненні до них про відшкодування не надано документів які підтверджують вину в порушенні ПДР України. Крім того, позивач не визначив вартість залишків.

Представник ТОВ «Транспортні рішення» в судовому засіданні, яке відбулось 18.08.2016 року заперечила проти задоволення позовних вимог на тій підставі, що вина водія ОСОБА_5 не доведена. Представник зазначила, що у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх володільцям питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини. В судове засідання, яке відбулось 03.10.2016 року представник відповідача не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про судове засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про судове засідання, до суду надійшли заперечення проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що позивачем не доведено вини за наявності якої наступає обов'язок відшкодувати шкоду. Відсутній обов'язок солідарного відшкодування шкоди, оскільки відповідач передав належний йому транспортний засіб в оренду ТОВ «Транспортні рішення» та під керуванням їх працівника було скоєно зіткнення, а тому саме ТОВ «Транспорті рішення» повинно нести відповідальність за спричинену шкоду.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли заперечення чи пояснення на заявлені вимоги.

А тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку представника позивача та представників відповідачів, враховуючи заперечення ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3, як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що вантажний сідловий тягач державний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4

За нотаріально посвідченим договором оренди транспортного засобу від 13.06.2013 року ОСОБА_4 передав у строкове користування ТОВ «Транспортні рішення», зокрема і вантажний сідловий тягач International державний номер НОМЕР_1 строком оренди з 13.03.2013 року по 13.06.2016 року.

За тимчасовим реєстраційним талоном з 14.06.2013 року зазначений автомобіль зареєстрований за ТОВ «Транспортні рішення».

З довідки, яка 14.10.2014 року видана Головним управлінням МВС України в Одеській області вбачається, що 26.08.2014 року о 12 год. 00 хв. водій вантажного тягача International державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5, здійснюючи рух по об'їзній дорозі з боку с.Усатове в напрямку м.Іллічівськ в районі 21 км. об'їзної дороги у Малинівському районі м.Одеси, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2.

Як було встановлено в судовому засіданні, адміністративний протокол відносно водія автомобіля НОМЕР_3 не складався, оскільки було порушено кримінальне провадження.

Вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 22.12.2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши випробувальний термін строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Вироком встановлено, що 26 серпня 2014 року о 12.00 годині ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1 та п. 13.1 «Правил дорожнього руху» України. Порушення виразилися в тому, що в зазначений день та час, в світлу пору доби ОСОБА_5, керуючи технічно справним вантажним сідловим тягачом - «International 9200» реєстраційний номер НОМЕР_1, на якому з розрахунковою швидкістю 106-110 км/год., здійснював рух по асфальтному сухому покриттю проїзної частини об'їзної дороги м. Одеси з боку сел. Усатове в напрямку м. Іллічівськ у Малиновському районі Одеської області, де організовано двосторонній рух, по дві смуги руху в кожному напрямку. На шляху прямування уважним не був, неналежно стежив за дорожньою обстановкою, та не обрав безпечної швидкості руху і безпечної дистанції, не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до його заносу, і перебуваючи в стані заносу, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з лівою боковою частиною вантажопасажирського мікроавтобусу «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який здійснював рух у прямому зустрічному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажири вантажопасажирського мікроавтобусу «Volkswagen LT 35» ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинула у МКЛ № 11 м. Одеси та ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження з якими перебувала на стаціонарному лікуванні у Одеській обласній клінічній лікарні.

Також у вироку зазначено, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та показав, що він дійсно скоїв вищевказаний злочин.

Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2, власником було проведено оцінку вартості пошкоджень.

Звітом №309 про оцінку автомобіля «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2, що 19.11.2014 року складений ТОВ «Експерт Авто» визначено, що матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 159 700,80 грн.

Крім того, як зазначено в звіті, відбулось тотальне знищення автомобіля, відновлення його неможливе.

Позивачем не проведено оцінку вартості залишків. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач не заперечує передати залишки пошкодженого автомобіля ТОВ «Транспортні рішення», які в даному випадку мають нести матеріальну відповідальність за спричинену шкоду.

Як встановлено в судовому засіданні, на час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Транспортні рішення» та під час виконання трудових обов'язків, працював водієм, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу від 15.10.2011 року та 26.08.2014 року о 12 год. 00 хв. виконував трудові обов'язки, що підтверджується копією подорожного листа.

В судовому засіданні, яке відбулось 18.08.2016 року представник ТОВ «Транспортні рішення» заперечувала даний факт, проте суду не було надано доказів на спростування зазначеного.

Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Крім того, ч.1 ст.1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться:

а) Перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди").

б) Завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов'язані з виконанням трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності нести не буде.

Отже, оскільки нормами чинного законодавства не встановлена солідарна відповідальність відповідачів, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 під час пригоди перебував в трудових відносинах з ТОВ «Транспортні рішення» та під час виконання трудових обов'язків, ТОВ «Транспорті рішення» на момент пригоди було володільцем транспортного засобу, тому суд вважає за можливе стягнути з них на користь позивача матеріальну шкоду спричинену пошкодженням автомобіля, що становить 100 700,00 грн. Залишки пошкодженого транспортного засобу передати ТОВ «Транспортні рішення».

В той же час в судовому засіданні встановлено, що цивільна відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3 застрахована в період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року згідно полісу ПрАТ «СК «ІНГО Україна».

Розмір страхового відшкодування визначений в розмірі 50 000,00 грн. та франшиза в розмірі 510,00 грн.

Представник страхової компанії в судовому засіданні пояснив, що їх вчасно було повідомлено про настання страхового випадку, проте кошти не були виплачені, оскільки їм не було надано доказів на підтвердження вини в пошкодженні автомобіля.

Листом від 10.07.2015 року ПрАТ СК «ІНГО Україна» повідомила позивача, що для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач має надати заяву про виплату страхового відшкодування, зазначити банківські реквізити, постанова суду в якій встановлено винну особу в настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 988 ч.1 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Стаття 12.1 Закону передбачає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Стаття 22.1 Закону визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону).

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що страховою компанією не виконано обов'язок щодо сплати страхового відшкодування у розмірі, визначеному Законом, Полісом передбачена франшиза, яка не підлягає відшкодуванню, тому суд приходить до висновку про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО Україна» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що становить 49 490,00 грн.

Крім того, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України «Про страхування», ст.526, 1166, 1172 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 159, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні рішення», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3страхове відшкодування в розмірі 49 490 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 494 (чотириста дев'яносто чотири) гривни 88 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні рішення»на користь ОСОБА_3матеріальну шкоду в розмірі 100 700 (сто тисяч сімсот) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 1007 (одна тисяча сім) гривень 02 копійки. Залишки транспортного засобу «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортні рішення».

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Притула