Справа № 148/1947/16-ц Провадження № 22-ц/772/3653/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановила:

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Не погодившись із рішенням позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник відповідача Михайлівський сільський голова ОСОБА_5 проти вимог апеляційної скарги не заперечував посилаючись на те, що інших, крім позивача, спадкоємців, немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 19 січня 2012 року помер ОСОБА_6, який є батьком позивача у справі ОСОБА_3, що також підтверджується свідоцтвом про народження останнього.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 є його син - позивач у справі, що підтверджується довідкою №241 від 29.07.2016 року виданою Михайлівською сільською радою Тульчинського району.

Після смерті ОСОБА_7 позивач в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому постановою Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Вінницькій області №338/02-31 від 31.08.2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України в Постанові від 26.09.2012 року №6-85цс12 висловив правову позицію, згідно з якою право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 статті 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз. 6 пункту 24 Постанови від 30.05.2008 року №3 "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивач ОСОБА_3 не надав суду жодного доказу поважності причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, які б підтверджували наявність обєктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення цих дій.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Проте поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов'язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим повязана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Так, із наявної в матеріалах справи медичної довідки, виданої Ладижинським міським територіальним медичним об'єднанням 09.08.2016 року позивач у період з 14.03.3012 року по 19.03.2012 року (6 днів) хворів і йому встановлено діагноз ГРВІ; у період з 07.05.2016 року по 16.05.2016 року (10 днів) та з 23.06.2016 року по 27.06.2016 року (5 днів) перебував на лікарняному з діагнозом - "варикозне розширення вен лівої нижньої кінцівки".

Отже, в загальному позивач хворів (був непрацездатним) 22 дні, в той час коли встановлений законом шестимісячний строк є достатнім для того, щоб звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому посилання апелянта на його поганий стан здоров'я є безпідставними.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції посилання апелянта на те, що відповідачем позов визнано, що є підставою для його задоволення.

Так, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже за змістом цієї статті навіть за умови визнання позову відповідачем для задоволення позову необхідними є законні підстави.

Водночас якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вірно встановив суд першої інстанції, по справі відсутні законні підстави для задоволення позову.

Згідно з статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ ОСОБА_8
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_9 /підпис/ ОСОБА_10 ОСОБА_8