Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/503/16-ц
Провадження №: 2/332/388/16
24 березня 2016 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Безлер Л.В.,
при секретарі Мельнік Д.А.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №332/503/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, третя особа Заводський районний відділ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, в якому зазначив, що він є власником будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі. З 2005 року у будинку зареєстрований його племінник ОСОБА_3, який у будинку ніколи не проживав, особистих речей чи майна ОСОБА_3 в будинку немає, багато років перебуває в Російській Федерації на заробітках і повертатися не збирається. У звязку з реєстрацією відповідача в зазначеному будинку він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи викладене, просить суд усунути перешкоди у праві власності шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити в повному обсязі, а також пояснила, що позивач не спілкувався з відповідачем більше 10 років і йому не відоме точне місцезнаходження відповідача, останній ніколи не проживав за вказаною адресою реєстрації, договірних відносин між позивачем та відповідачем з приводу найму вказаного житла не існує, речей останнього в будинку немає, при цьому позивач змушений нести зайві витрати по сплаті комунальних послуг у звязку з реєстрацією в будинку відповідача, не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд.
Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача у судовому засіданні не заперечувала проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи Заводський районний відділ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та погодження з рішенням суду.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2014 року за ОСОБА_2 визнано право власності на будинок №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 04.05.2013 року (а.с.5).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2014 року, власником житлового будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі є ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.7)

Відповідно до даних технічного паспорту на будинок №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в будинку 22.03.2005 року (а.с.10).

Згідно з довідкою вих.№17 від 12.02.2016 року, виданої керівником самоорганізації населення №55 ОСОБА_5 (квартальний комітет №55 Заводського району м.Запоріжжя), до складу сімї ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, входить ОСОБА_3 племінник, але не проживає. (а.с.6).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що знайом з позивачем більше 16 років, регулярно відвідує позивача і ніколи не бачив в будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що відповідач у будинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі ніколи не проживав, бачила його останній раз років 10 тому.

З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Отже, оскільки відповідач не є власникомбудинку №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі, ніколи там не проживав, витрати на його утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих у квартирі осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, не надав суду заперечень проти позову по цій справі.

При вищевикладених обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Так як позивач не просив стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 59, 60, 169, 209, 212-215,224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, третя особа Заводський районний відділ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №28 по вул.Літературній в м.Запоріжжі.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2016 року.

Суддя Л.В.Безлер