справа № 361/264/16-ц
провадження № 2/361/2671/16
08 листопада 2016 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку Правекс-Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Правекс-Банк (далі ПАТ КБ Правекс-Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором № 806-008/07Р від 24 жовтня 2007 року в розмірі 101742,82 доларів США.
Банк свої зобовязання за вказаним договором виконав, надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у визначеній договором сумі.
У порушення умов укладеного договору та вимог закону Позичальник своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує, у встановлений договором строк до 10 числа кожного місяця погашення кредиту ОСОБА_3 не здійснює, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість.
Представник позивача ПАТ КБ Правекс-Банк ОСОБА_4 у суді позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила.
Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Заслухавши пояснення сторони позивача, провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
24 жовтня 2007 року між АКБ Правекс-Банк, правонаступником усіх прав та обовязків якого є позивач ПАТ КБ Правекс-Банк, і відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 806-008/07Р.
Відповідно до умов п. п. 4.1, 4.2, 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3 кредитного договору Позичальник зобовязувалася використати кредит на передбачені у даному договорі цілі, забезпечити своєчасне повернення кредиту та сплату нарахованих процентів, погашати до 10 числа кожного місяця заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі по 385 доларів США, а також сплачувати проценти за користування кредитом і пеню у валюті кредиту.
Згідно із п. 9.1 кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або сплату процентів за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної у п. 1.2 даного договору (11,3 %), що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.
У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.
За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі зазначив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3).
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 кредитного договору № 806-008/07Р від 24 жовтня 2007 року погашення ОСОБА_3 заборгованості по кредиту має здійснюватися до 10 числа кожного місяця рівними частинами в сумі по 385 доларів США. У вказаний строк відповідач повинна також сплачувати Банку визначену суму процентів за користування кредитом.
Виходячи з наведеного, погашення Позичальником заборгованості за кредитом та сплата процентів здійснюються щомісячними платежами згідно із графіком щомісячних платежів до 10 числа кожного місяця.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_3 здійснено 04 лютого 2010 року, а останній платіж по сплаті процентів за користування кредитом відповідачем внесено 22 травня 2012 року.
Із даною позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ Правекс-Банк до суду звернулося 16 січня 2016 року, про що свідчить штамп на конверті.
У поданій до суду 15 березня 2016 року заяві відповідач ОСОБА_3 вказувала на те, що з березня 2010 року вона перестала виконувати свої щомісячні зобовязання по погашенню кредиту, а з червня 2012 року щомісячні зобовязання по сплаті процентів за користування кредитом. Умовами кредитного договору виконання зобовязань за цим договором передбачено періодичними щомісячними платежами, тому з моменту настання строку погашення чергового платежу має обчислюватись перебіг позовної давності. Враховуючи дату подачі позову 16 січня 2016 року позивачем пропущено позовну давність, тому підстави для задоволення позову про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитом відсутні.
Верховний Суд України у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15 висловив правову позицію та вказав на те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Аналогічні правові позиції щодо обчислення позовної давності за кожним простроченим періодичним платежем викладені Верховним Судом України у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі №6-160цс14.
Враховуючи положення ст. ст. 261, 267, 526, 530, 631, 1050 ЦК України, дату подачі позову до суду, заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд вважає, що із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ Правекс-Банк підлягає стягненню достроково вся заборгованість по кредиту, що залишилася, а також заборгованість по простроченим платежам по сплаті кредиту та нарахованим процентам за останні три календарні роки перед зверненням позивача до суду.
За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
У ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Дутчак І. М.