ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/908/16-ц р.
21.09.2016 року смт. Золочів
Золочівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Шабас О.С.,
при секретарі Бойко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Золочів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Горизонт» про розірвання договору оренди,
В судове засідання 21.09.2016 року позивач та її представник не зявилися. Представник позивача ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності від 15.09.2016 року, подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник відповідача ПСП «Горизонт» у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надав.
Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала.
Пунктом 28 Договору передбачено, що право орендодавця своєчасно та в повному обсязі отримувати орендну плату, за згодою орендаря, отримати від нього в рахунок орендної плати гроші та послуги. Вказаному праву орендодавця кореспондує обовязок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.31 Договору).
03.04.2008 року земельну ділянку площею 4, 6678 га, за актом приймання-передачі земельної ділянки було передано ОСОБА_2 орендарю ПСП «Горизонт», що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.36).
Пунктом 28 Договору передбачено, що право орендодавця своєчасно та в повному обсязі отримувати орендну плату, за згодою орендаря, отримати від нього в рахунок орендної плати гроші та послуги. Вказаному праву орендодавця кореспондує обовязок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.31 Договору).
03.04.2008 року земельну ділянку площею 4, 8411 га, за актом приймання-передачі земельної ділянки було передано ОСОБА_4 орендарю ПСП «Горизонт», що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.37).
Із наданого суду свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №341208 вбачається, що 13 лютого 2012 року у віці 71 рік помер ОСОБА_2, про що Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області в Книзі реєстрації смертей 15 лютого 2012 року зроблено відповідний актовий запис №10 (а.с.35).
Крім того, згідно із вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна є також і ОСОБА_4, яка має право на ? частку вказаної вище земельної ділянки, проте свідоцтво про право на спадщину на ? частку спадкового майна ОСОБА_4 не видано (а.с.8).
Із наданого суду свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №384341 вбачається, що 11 квітня 2013 року у віці 72 роки померла ОСОБА_4, про що 12 квітня 2013 року Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис №08 та того ж дня видано свідоцтво (а.с.34).
Із претензії ОСОБА_1 від 01.07.2016 року, що адресована ПСП «Горизонт», вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до ПСП «Горизонт» з пропозицією погасити існуючу заборгованість по несплаті орендної плати за 2012-2015 роки. При цьому у претензії вказано строк погашення існуючої заборгованості, а саме протягом 10 днів з дня отримання вказаної претензії, а також запропоновано направити відповідь ПСП «Горизонт» на поштову адресу ОСОБА_1 Претензію направлено ПСП «Горизонт» 15.07.2016 року (а.с 30).
Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон), Земельним Кодексом України (надалі Кодекс). При розгляді справи суд також керувався висновком Верховного суду України, викладеним у рішенні від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом.
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання, так зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов'язання. Відтак, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки.
Статтею 21 Закону «Про оренду землі» надано поняття орендної плати, так орендною платою за землю - є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Стаття 24 вищевказаного Закону перелічує права та обов'язки орендодавця. Зокрема, орендодавець має право серед іншого вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати.
Стаття 32 Закону «Про оренду землі» коментує підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України.
Положеннями ст. 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Стаття 96 Земельного Кодексу України перелічує обов'язки землекористувачів, так серед іншого землекористувачі зобов'язані: в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Частина 4 ст. 124 Земельного Кодексу України визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Тобто за змістом зазначених норм та правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12, договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 27 ЦПК України обумовлює строки подання доказів, так, зокрема, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Відтак, судом встановлено, що 10 серпня 2007 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ПСП «Горизонт» відповідно було укладено договори оренди землі відповідно до положень ст. 124 ЗК України. Сторонами було погоджене платне користування ПСП «Горизонт» земельними ділянками, належними ОСОБА_9 та ОСОБА_4 відповідно. Розмір орендної плати у Договорах визначений у натуральній формі у кількості 1000 кілограмів фуражного зерна або грошима та послугами за домовленістю сторін. Обовязки сторін визначені у Договорах дублюють положення ст. 96 Земельного Кодексу України, ст. 24, 32 Закону. Державна реєстрація договорів проведена 31 березня 2008.
Враховуючи, що відповідно до положень ст. 125 ЗК України реєстрації підлягає лише право оренди, суд визначає спірні договори укладеними 10 серпня 2007 року, коли сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи в договорі. Відповідно з цього часу і обраховує строк, з якого відповідач мав сплачувати орендну плату позивачу.
В позові позивач та його представник вказують на підставу розірвання договорів оренди несплату відповідачем орендної плати за 2012-2015 роки у повному обсязі, проти чого відповідач не надав жодних заперечень, хоча не був позбавлений такого права.
В порушення вимог ст.ст.10, 27, 59, 60 ЦПК України відповідач своїм правом на надання доказів на спростування тверджень позивача не скористався, хоча не був позбавлений такої можливості.
Відтак, суд розглядаючи справу, виходячи з наявних доказів, встановлює, що відповідач, орендувавши земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_4, спадкоємцем яких є відповідач ОСОБА_1, у 2012- 2015 р.р. включно не сплачував у повному розмірі спадкоємцю ОСОБА_1 орендну плату за користування землею, що безумовно є систематичним невиконанням його зобовязань за договорами оренди від 10 серпня 2007 року по сплаті орендної плати, що є самостійною та достатньою підставою для розірвання договорів в розумінні положень ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України та п. 31 Договорів.
Оскільки судом встановлено систематичне невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо сплати орендної плати за чотири роки поспіль (2012-2015 роки), права позивача мають бути захищені. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає допущеному порушенню, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню, договори оренди земельної ділянки мають бути розірвані.
Одночасно, враховуючи задоволення судом позовних вимог з відповідача також підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
Керуючись вказаними нормами матеріального закону та 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, суд,
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
4. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Горизонт» на користь ОСОБА_1 1102 гривні 40 копійок судових витрат.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду в десятиденний термін з дня отримання копії рішення.
Суддя: О.С. Шабас