Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2430/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Шаєнко Ю. В.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

06.12.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого Фомічова С.Є.

Голованя А.М.

суддів: Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року Позивач звернувся з позовом до до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вуимоги обгрунтовує тим, що 27 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № R9В, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 32700 гривень на строк до 27 липня 2015 року на умовах, передбачених договором, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у строки, передбачені договором. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором в сумі 23534 гривні 57 копійок.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою та має право здійснювати факторингові операції, і 07 листопада 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір відступлення права вимоги № 071114нв, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив на користь позивача право вимоги до відповідача по кредитному договору відповідача, і в звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує свої зобов'язання по договору, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та сплачених судових витрат.

Заочним рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволений.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про його скасування та ухвалення того рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, доводи апеляційної скарги, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 27 липня 2012 року було укладено кредитний договір №R 9В, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 32700 гривень на строк до 27 липня 2015 року на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у строки, передбачені договором(а.с.12-20).

Оскільки відповідач не виконував покладені на нього договором зобовязання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, станом на 07 листопада 2014 року утворилася заборгованість за договором в сумі 23534 гривні 57 копійок, з яких: 19181 гривня 46 копійок - заборгованість за основною сумою боргу;4353 гривні 11 копійок - заборгованість за відсотками, вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, що надана публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк»(а.с.22-23).

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою та має право здійснювати факторингові операції та 07 листопада 2014 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір відступлення права вимоги №071114нв, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив на користь позивача право вимоги до відповідача по кредитному договору відповідача(а.с.32-35).

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 071114нв від 07 листопада 2014 року(а.с.31), позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23534 гривні 57 копійок.

На виконання п. 3.1.6 договору відступлення права вимоги № 071114нв від 07 листопада 2014 року, згідно умов ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, ПАТ «ВТБ Банк» направило відповідачу повідомлення від 14 листопада 2014 року №000984401 про відступлення права вимоги по кредитному договору до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»(а.с.28).

14 листопада 2014 року позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення №000984401-1(а.с.29) з вимогою достроково погасити загальну суму боргу по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних. Однак відповідач не виконує покладені на нього кредитним договором від 27 липня 2012 року №R9В зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом та на повідомлення стосовно погашення заборгованості не реагує.

Відповідно до ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлені обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його

невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений

договором.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, до того ж, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Згдно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що він не надавав свою згоду на обробку персональних даних ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та на п.9.1. прикінцевих положень Кредитного договору № К9В від 27 липня 2012 року в якому зазначено, що підписанням цього Договору Позичальник надав Банку згоду на обробку персональних даних та надав свою згоду на передачу інформації стосовно нього банкам, що входять до групи ВТБ.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про захист персональних даних» зазначено суб'єктів відносин, пов'язаних із персональними даними в якій зазначається, що володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності,органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи-підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону.

ПАТ «ВТБ Банк» є володільцем персональних даних ОСОБА_3, оскільки відповідач надав згоду на обробку своїх персональних даних підписавши кредитний договір № К.9В від 27 липня 2012 року.

Відповідно до п.1 ст. 10 ЗУ «Про захист персональних даних» використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб'єктам відносин, пов'язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб'єкта персональних даних чи відповідно до закону.

При підписанні кредитного договору № К.9В від 27 липня 2012 року Відповідач надав згоду на обробку персональних даних, а саме згідно п. 9.2. прикінцевих положень Кредитного договору № К9В від 27 липня 2012 року в якому зазначається, що позичальник, укладаючи цей Договір, надає дозвіл на розкриття інформації, що становлять банківську таємницю за цим Договором, у повному обсязі та у формі, яка визначається Банком.

У тому числі Позичальник надає згоду на розкриття інформації, що містить банківську таємницю, у випадках: відступлення Банком права вимоги за цим Договором третій особі (новому кредитору); звернення Банком до правоохоронних органів, судових органів, органів нотаріату та/або третіх осіб за захистом своїх прав та інтересів; надання третіми особами послуг Банку на підставі договорів доручення, договорів пронадання юридичних послуг тощо.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений інщою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інще не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 515 ЦК України передбачено, що заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інще не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, на думку суду, позивач не довів обставини, які б свідчили про недійсність договору оренди землі та додаткової угоди до договору.

Врахвуоючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору від 27 липня 2012 року № R9В в сумі 23534 гривні 57 копійок та вирішив питання про судові витрати.

Таким чином, суд першої інстанції надав належну оцінку матеріалам справи та правовідносинам, які склалися, а також ухвалив рішення з дотриманням норм

матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення по суті є правильним і справедливим (ч.2 ст.208 ЦПК),підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Зочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: