АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8045/16 Справа № 205/75/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненими зобовязання за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») про визнання припиненими зобовязання за кредитним договором, мотивуючи тим, що 14 квітня 2008 року між ним та закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-банк»), був укладений кредитний договір №490063257, за умовами якого банк надав йому кредит у розмірі 13.563 долари США 86 центів для придбання транспортного засобу, а він в свою чергу зобовязався сплатити банку за користування кредитом 13,5% річних, неустойку та повернути кредит в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені кредитним договором, але не пізніше 14 квітня 2017 року.

Вказував, що з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором в заставу був переданий транспортний засіб автомобіль марки «ОСОБА_3 Симбол», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зазначав, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 01 лютого 2011 року по справі №110-11/89/11 з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто сукупну заборгованість за кредитом 98.285 грн.66 коп. На підставі цього рішення видано виконавчий лист №6-1986/11 та, згідно повідомлення ПАТ «Альфа-Банк» від 20 липня 2015 року №62347-23.1-б/б, предмет застави автомобіль марки «ОСОБА_3 Симбол», був реалізований 18 листопада 2011 року за 70.000 грн., з яких 64.153 грн. зараховані на погашення заборгованості за кредитом, отже, сума залишкової загальної заборгованості за кредитом складала 34.132 грн.66 коп.

Посилаючись на те, що постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ВП №34353990 від 21 червня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-1986/11 від 27 липня 2011 року закінчено у звязку з фактичним виконанням виконавчого документу у розмірі 34.132 грн.66 коп., 22 вересня 2016 року він сплатив банку відсотки за користування кредитними коштами за період з 01 лютого 2011 року по 21 червня 2013 року в розмірі 110 грн.06 коп., а банк листом від 02 листопада 2015 року №92733-23.1-б/б відмовив йому у припиненні договірних зобовязань, просив суд визнати припиненими його зобовязання за кредитним договором №490063257 від 14 квітня 2008 року, який укладений між ним та ПАТ «Альфа-Банк», і стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 14 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №490063257, відповідно до умов якого позивач отримав від банку грошові кошти в розмірі 13.563 долари США 86 доларів центів, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами, на придбання транспортного засобу «RENAULT CLIO SYMBOL», 2008 року випуску (а.с.6-11).

Згідно акту прийому-передачу автомобіля від 03 квітня 2008 року, ОСОБА_2 було передано автомобіль марки «ОСОБА_4 1,4», 2008 року випуск (а.с.12).

Договором від 11 лютого 2009 року про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №490063257 від 14 квітня 2008 року визначено дату повернення кредиту 14 квітня 2017 року (а.с.13).

Договором від 14 жовтня 2011 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №490063257 від 14 квітня 2008 року зазначено, що укладення цього договору про внесення змін і доповнень, сторони домовились про те, що у разі дострокового повернення позичальником кредиту, банком здійснюється коригування суми заборгованості позичальника за цим договором у бік зменшення з урахуванням наступних умов (1) кошти, сплачені на дострокове повернення кредиту, не зараховуються на сплату нарахованих процентів за відповідний період; (2) частина кредиту у сумі заборгованості позичальника за кредитом, що залишалась несплаченою, перераховуються банком рівними частинами на весь строк користування кредитом; (3) строк надання кредиту не змінюється (а.с.14).

Договором від 29 липня 2015 року внесені зміни і доповнення до кредитного договору №490063257 від 14 квітня 2008 року (а.с.99-101).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ» від 01 лютого 2011 року, яке чинне на даний час, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» станом на 14 листопада 2010 року заборгованість за кредитом 88.616 грн.48 коп., заборгованість по процентах 2.000 грн.60 коп. та заборгованість по пені 7.668 грн. 58 коп., а всього стягнуто 98.285 грн.66 коп. (а.с.15-18)

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

На виконання рішення третейського суду від 01 лютого 2011 року, ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23 червня 2011 року, яка є чинною на даний час, видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист №6-1986/11 (а.с.19).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 15 червня 2012 року було за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження (а.с.25-26).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 21 червня 2013 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом №6-1986/11 за фактичним виконанням виконавчого документу (а.с.27).

Згідно листа Управління ОСОБА_5 України в Харківській області від 24 вересня 2015 року №52/10409 автомобіль «RENAULT CLIO SYMBOL», реєстраційний номер НОМЕР_1, знято з обліку для реалізації, 17 листопада 2011 року зареєстровано на іншого власника на підставі довідки-рахунку від 17 листопада 2011 року (а.с.23).

Листом від 20 липня 2015 року №62347-23.1-б/б ПАТ «Альфа-Банк» повідомило ОСОБА_2 про те, що 18 листопада 2011 року було реалізовано транспортний засіб за 70.000 грн. та надали графік погашення заборгованості за кредитним договором №490063257 з урахуванням здійснених платежів і зазначили, що за даним кредитним договором існує прострочена заборгованість (а.с.22).

Кошти в розмірі 64.153 грн. надійшли на рахунок 3257 та були зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором №490063257 (а.с.22).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №490063257 від 14 квітня 2008 року вбачається, що станом на 14 лютого 2016 року існує заборгованість у розмірі 5.197 доларів США 22 центів, що еквівалентно 135.562 грн. 55 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 3.862 долари США 47 центів, що еквівалентно 100.747 грн. 39 коп., заборгованості по відсотках 309 доларів США, що еквівалентно 8.059 грн.84 коп., та заборгованості по пені 1.025 доларів США 75 центів, що еквівалентно 26.755 грн. 32 коп. (а.с.62).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що часткове виконання основного зобовязання не тягне його припинення та не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку), а тому вважав позовні вимоги необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами на даний час існують невиконані зобовязання, які підтверджуються розрахунком заборгованості та який неоспорений позивачем ОСОБА_2, тому суд позбавлений можливості визнати спірний кредитний договір припиненим, оскільки відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст.599601,604609 ЦК України, зокрема ст.559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відсутність реального і своєчасного виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6