йСправа № 304/1301/16-ц Провадження № 2/304/454/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Шешеня М.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до судового експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання незаконним та скасування висновку №8901 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29 липня 2016 року по цивільній справі №304/296/15-ц,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до судового експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2, у якому просить: 1) визнати незаконними дії відповідача щодо віднесення приміщення 6, яке входить до Прибудови А1, - до складу приміщень, з яких складається житловий будинок А; визначення місця відокремленого входу у Квартиру №1 Житлового будинку А із приміщення 6 (кухня Прибудови А1), яке входить до Прибудови А1; 2) визнати незаконним та скасувати висновок №8901 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №304/296/15-ц, складений відповідачем 29 липня 2016 року щодо віднесення приміщення 6, яке входить до Прибудови А1, - до складу приміщень, з яких складається житловий будинок А, та визначення місця відокремленого входу у Квартиру №1 Житлового будинку А із приміщення 6 (кухня Прибудови А1), яке входить до Прибудови А1.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.53 ЦПК України, експертом є особа, якій доручено провести дослідження матеріальних обєктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини справи, і дати висновок з питань, які виникають під час розгляду справи і стосуються сфери її спеціальних знань.

Законодавством України, зокрема ст.4 Закону України «Про судову експертизу» вжито заходів спрямованих на забезпечення незалежності судового експерта, зокрема незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: процесуальним порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів до судового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.

Згідно ст.66 ЦПК України визначено, що висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Отже, висновок експерта не призводить до змін правового статусу сторін у справі, не породжує для сторін прав та обов'язків, не порушує існуючих прав чи обов'язків сторін, а є лише висновком спеціаліста у певній галузі знань, який не має пріоритетної сили щодо інших доказів у судовій справі, а тому не може вважатись правочином.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано не обгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Наведене свідчить, що чинним законодавством України не визначено підстав для розгляду позовів до експертів чи експертних установ про визнання їх експертних висновків, які були надані в судових справах на підставі призначених судом експертиз - недійсними. Такі висновки підлягають дослідженню в ході розгляду судових справ по суті, як доказів у справі. У випадку їх необґрунтованості, суперечності іншим матеріалам справи, або сумнівності в їх правильності сторони вправі клопотати про призначення у справі повторної експертизи або додаткової експертизи, якщо висновок експерта є неповним або неясним. У випадку, якщо висновок експерта, з яким не погоджується одна із сторін у справі, був покладений в обґрунтування судового рішення у справі, сторона у справі вправі оскаржити таке рішення в апеляційному чи касаційному порядку, однак не шляхом оскарження висновку експерта в іншому, окремому позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Крім того, спірний висновок експертизи буде предметом дослідження у справі за № 304/296/15-ц, де йому буде дана належна правова оцінка.

Дане твердження доводиться також положеннями ст.16 ЦК України якими не передбачено такого способу захисту цивільних прав, як визнання недійсним експертного висновку.

Згідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» (рішення від 28 жовтня 1998 року), «Креуз проти Польщі» (рішення від 19 червня 2001 року). У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 53, 57, 66, 122 ч.2 п.1, 150, 209, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судового експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання незаконним та скасування висновку №8901 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29 липня 2016 року по цивільній справі №304/296/15-ц відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3