Справа № 713/1119/16-ц
Провадження №2-п/713/20/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 01.08.2016 року по цивільній справі №713/1119/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто», про захист прав споживача та визнання договору недійсним, -

УСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Вижницького районного суду від 01.08.2016 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто», про захист прав споживача та визнання договору недійсним задоволено.

26.08.2016 року від представника відповідача ОСОБА_1 в суд надійшла письмова заява про перегляд заочного рішення від 01.08.2016 року, яка обґрунтована тим, що відповідач не з'явився в судове засідання 01.08.2016 року через наявність поважних причин неявки, оскільки представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 19.07.2016 року по 02.08.2016 року включно, що підтверджується листком непрацездатності серії АДА №900558.

Не погодився із заочним рішенням та вважає, що воно потребує перегляду, оскільки укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_2 договір фінансового лізингу №002037 від 15.03.2016 року відповідає всім вимогам чинного законодавства, зокрема нормам ст.ст.202, 203 ЦК України та ЗУ «Про фінансовий лізинг», і відповідач виконав всі вимоги передбачені даним правочином. Також вважає, що при вирішенні спору між сторонами повинні застосовуватись положення договору №002037 та додатків до нього.

Не погоджується з посиланням суду в заочному рішенні на несправедливі умови договору в розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки правовідносини, що виникли між сторонами правочину мають відповідати в першу чергу спеціальним законам, які регулюють такий вид економічної діяльності, як фінансовий лізинг. В заочному рішенні відсутні належні докази та конкретні посилання щодо недійсності договору фінансового лізингу або окремих його частин, а також відсутні будь-які докази порушення охоронюваних прав споживача. Проте, чинним законодавством України передбачено захист не тільки споживачів послуг. Законом на рівні зі споживачами також захищено права та обов'язки суб'єктів господарювання, що здійснюють певний вид економічної діяльності відповідно до норм чинного законодавства України, які несуть певні ризики та мають на меті отримати прибуток з подальшою сплатою відповідних податків та зборів. ЗУ «Про захист прав споживачів» самостійно не регулює відносини, які склались між сторонами договору і може застосовуватись лише у системному зв'язку із ЗУ «Про фінансовий лізинг». Вважає, що суд не зробив належного вмотивування в чому саме полягає порушенням відповідачем чинного законодавства України.

Стверджував, що в заочному рішенні суд не навів мотивів та належних доказів, з яких вважає, що умови договору порушують принцип добросовісності у розумінні п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України; того, що умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; та того, що умови договору завдають якоїсь шкоди споживачеві. Твердження суду, що пункт 1.4 договору суперечить положенням ст.808 ЦК України, є необґрунтованим.

Умова щодо визначення продавця, на яку вказує суд, не відноситься до істотних умов для договорів фінансового лізину та не вимагається законодавством.

Також не погоджуються з твердженням суду, що умови договору є несправедливими, тому що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача, звужені обов'язки лізингодавця, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу, оскільки договір повністю відповідає законодавству України, а судом неповно досліджено всі умови договору.

Не погоджуються з посилання суду на Постанову Верховного Суду України від 16.12.2015 року по справі №6-2766цс15, оскільки ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» займається виключним видом господарської діяльності по наданню послуг з фінансового лізингу без набуття спеціального статусу фінансової установи. Відповідач виконав всі вимоги, які ставляться законодавством та отримав необхідну Довідку ФЛ № 551 (рішення про взяття на облік №1335 від 11.06.2015 року), видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, з якої вбачається, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» взято на облік, як установу з правом надавати послуги з фінансового лізингу. Вид послуги, як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є відмінним від послуг фінансового лізингу. На сьогоднішній день відсутній правовий механізм для отримання відповідачем ліцензії (ліцензійні умови для надання послуги з фінансового лізингу не затверджені). Норма ст.799 ЦК України, на яку посилається суд, міститься у параграфі 5 «Найм (оренда) транспортного засобу» глави 58 «Найм (оренда)», взагалі не регулює відносини фінансового лізингу та не є спеціальною нормою, яка прямо не регулює фінансовий лізинг, а є допоміжною нормою.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема ЦК України та ЗУ «Про фінансовий лізинг», яким повністю урегульовано такий вид економічної діяльності, як фінансовий лізинг, твердження суду вважають безпідставними, оскільки передбачено, що фінансовий лізинг повністю регулюється спеціальними законами, а отже до договорів лізингу можуть застосовуватися загальні положення про найм (оренду) лише з урахуванням спеціальних особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Отже, не існує норми, яка б встановлювала обов'язковість нотаріального посвідчення договорів фінансового лізингу, незалежно від того, якого виду майно передається у лізинг та кому саме.

За відсутністю у договорах ознак договору найму транспортного засобу до передання його у користування лізингоодержувачу (позивачу) у відповідності до ч.2 ст. 806 ЦК України нотаріальне посвідчення не вимагається. Тому висновок суду, що ці правочини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, є необґрунтованим.

Стверджував, що у заочному рішенні судом не було належним чином установлено фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому вважав, що для всебічного та достовірного вирішення справи, потрібно переглянути та скасувати заочне рішення від 01.08.2016 року і розглянути справу в загальному порядку.

Крім того зазначав, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України (постанова від 16.12.2015 року по справі № 6-2766цс15), з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Просив переглянути заочне рішення від 01.08.2016 року по цивільній справі №713/1119/16-ц, скасувати його та призначити розгляд цивільної справи №713/1119/16-ц в загальному порядку.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 не зявився, в адресованому суду клопотанні просив розглянути заяву про перегляд заочного рішення без його участі на підставі наданих сторонами доказів.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, його представник ОСОБА_3 зявився, подав письмову заяву, просив розглядати без їх участі та відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, оскільки воно є законним та обґрунтованим, прийняте на підставі повного, всебічного та обєктивного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву по суті, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення необхідно відмовити з таких підстав.

Судом установлено, що заочним рішенням Вижницького районного суду від 01.08.2016 року по цивільній справі №713/1119/16-ц позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним (нікчемним) договір фінансового лізингу №002037 від 15.03.2016 року укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» () на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративний платіж у сумі 18566,00 грн. та аванс у сумі 22973,60 грн., сплачені за договором фінансового лізингу №002037 від 15.03.2016 року та 551,20 грн. судового збору.

Копію заочного рішення відповідач отримав 12.08.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42).

Згідно ч.1 ст.232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає скасуванню лише за наявністю двох підстав, зазначених у ч.1 ст.232 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_1 на підтвердження поважності причин своєї неявки в судове засідання надав копію листка непрацездатності серії АДА №900558 від 19.07.2016 року, згідно якого він перебував на лікарняному з 19.07.2016 року по 02.08.2016 року включно.

Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто», належним чином було повідомлено про місце, день та годину слухання справи - 25.07.2016 року отримали по пошті ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками за вказаною у позовній заяві адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, (номер рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 796 а.с.26).

Будь-яких клопотань щодо розгляду справи без участі їх представника, чи відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою їх представника суду не надавали.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день та годину слухання справи, однак без поважних причин не зявився в судове засідання 01.08.2016 року та не повідомив про причини неявки свого представника.

Крім того жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, крім тих, які досліджені судом, - представником відповідача суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сукупності двох підстав, передбачених ч.1 ст.232 ЦПК України для скасування заочного рішення, у суду не має, а тому заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ч.4 ст.231 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку встановленому цим Кодексом.

На підставі ст.ст.77 ч.2, 231, 232 ЦПК України, керуючись ст.ст.208-210 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 01.08.2016 року по цивільній справі №713/1119/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто», про захист прав споживача та визнання договору недійсним залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. В. Пилип'юк