АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

29 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям ,-

ВСТАНОВИЛА :

У 2015 році позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача. Посилаючись на те,що з вини мешканців вище розташованої квартири була залита належна йому на праві власності квартира АДРЕСА_1,чим йому спричинена матеріальна та моральна шкода, просив стягнути з відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2, з якої відбулося залиття, 54 590,00 грн. матеріальної, 10 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,90 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.06.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 54 590,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди; 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір у розмірі 641,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2за довіреністю, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права,недоведеність позовних вимог та помилковість висновків суду. Зазначає, що судом при розгляді справи та вирішенні спору по суті було взято до уваги акт від 09.07.2014 р. про причини залиття квартири АДРЕСА_1 складений комісією у складі головного інженера ТОВ «Київжитлосвіт» ОСОБА_4, майстра т/д ОСОБА_5 та слюсаря-сантехніка ОСОБА_6, який не є належним доказом по справі, оскільки у ньому відсутній підпис власника квартири, в якій сталося протікання. Окрім того, комісією при складанні акту не було проведено обстеження квартири, що належить відповідачу на праві власності, й тому висновки про причини залиття квартири АДРЕСА_1 не можуть вважатися достеменними та об'єктивними, а вина відповідача у спричинених позивачу збитках доведеною. Вказує, що позивачем також не було надано суду доказів, які б підтверджували його моральні переживання, порушення нормальних життєвих стосунків, пов'язаних саме із залиттям квартири та не надано жодного доказу на підтвердження причинного зв'язку між погіршенням стану свого здоров'я та протиправними діями відповідача, а відтак суд також повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди .

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Представник позивача - ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу відхилити, вважає ,що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку ,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Ч.3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом позивач є власником квартири АДРЕСА_4 ( а.с.8).

Відповідач є власником вищерозташованої квартири № 78 цього ж будинку ( а.с.70).

У липні 2014 відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири №78 .

У відповідності до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, по факту залиття квартири позивачки 09.07.2014 року складено відповідний акт працівникам ТОВ «Київжитлосвіт» ( а.с.10). Зі змісту вказаного акту убачається, що причиною залиття послужило те, що у вище розташованій квартирі № 78 відбулося протікання фільтра для очищення води, який був самовільно встановлений власником квартири.

Згідно з дефектним актом № 31/07 від 31.07.2014 р., складеним експертом Манжос О.А., який міститься у звіті з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику через пошкодження майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, були зафіксовані пошкодження, аналогічні тим, що були визначені у акті ТОВ «Київжитлосервіс» від 09.07.2014 р.

Відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику через пошкодження майна вартість, який був складений суб'єктом оціночної діяльності Манжос О.А., вартість матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_1 станом на 31.07.2014 р. становить 53 090,00 грн.( а.с.13).

За проведення данного дослідження позивачем було сплачено 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового кассового ордеру № 44 від 31.07.2014 р. (а.с. 41).

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З наведеного убачається, що обов'язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Як вже зазначалося на підтвердження наявності шкоди позивачем надано Акт про залиття від 09.07.2014 року , який складений працівниками ТОВ «Київжитлосвіт».

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що акт про залиття не є належним доказом по справі з огляду на відсутність в ньому будь-яких відомостей про присутність представника або власника квартири № 78 при його складанні, підпису відповідача у вказаному акті, а також інформації про те, чи було проведено обстеження квартири, у якій на думку комісії сталося протікання, відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне.

Акт про залиття - це документ, який підтверджує подію, що трапилась.

Форму Акту про залиття встановлено Наказом від 17 травня 2005 року №76 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, який зареєстровано в МЮ України 25 серпня 2005 року №927/11207 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Згідно затвердженої форми в акті мають бути зазначені такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття (адреса); подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття.

Наданий позивачем Акт за формою та змістом відповідає установленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

При цьому, відсутність вини в заподіянні шкоди відповідачем не доведено.

Судом першої інстанції при визначенні розміру заподіяної матеріальної шкоди власника квартири АДРЕСА_1, спричиненої залиттям, обґрунтовано не було взято до уваги звіт про оцінку, складений ТОВ «АР ДЖІ САТЕЛІТ», який був відповідачем, оскільки вказаний звіт не містить в собі жодних даних щодо особистого огляду оцінювачем квартири, в якій сталося залиття, а позивачу та його представнику не було взагалі відомо про проведення даного дослідження.

Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність вини відповідача в заподіянні шкоди, оскільки належних та допустимих доказів на спростування цьому відповідачем не надано.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду щодо визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди в сумі 54 590 грн. 00 коп. ( 53 090,00 грн. - розмір матеріального збитку + 1 500,00 грн. - вартість проведення оцінки розміру збитків) за звітом з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику через пошкодження майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, складеним суб'єктом оціночної діяльності Манжос О.А.,оскільки відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень та спростування висновків звіту з визначення вартості збитків, заподіяних власнику квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв'язок між протиправною поведінкою та наставшими наслідками.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів уважає, що внаслідок залиття позивачу завдано моральної шкоди і з урахуванням обставин справи та положень зазначеної норми права,суд першої інстанції дійшов правильного висновку визначивши розмірі відшкодування моральної шкоди в 5000 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 308, 313- 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761/16565/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 10984 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.