Справа № 236/3144/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа - Лиманський міський відділ ДРАЦСГоловного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті фізичної особи у певний час,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті батька свого чоловіка- ОСОБА_3. Заявницяповідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївці Донецької області внаслідок тяжкої хвороби помер її близький родич ОСОБА_3. Заявниця отримала на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 медичну довідку про причину смерті № 570 від 31.10.2016року, видану Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Макіївки.

В грудні 2016 року ОСОБА_1 зверталась до Лиманського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті свого родича, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми.

З огляду на це, ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду задля встановлення факту смерті свого родича ОСОБА_3 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час, з метою подальшого оформлення спадкових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 була повідомлена про дату. час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибула,надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву окремого провадження підтримала, просила її задовольнити (а.с. 29).

Лиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, надана заява про розгляд справи без участі такого представника(а.с.28); заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було.

Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявницею свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 22.07.1985 року Палацом одружень м. Макіївки Донецької області, ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 10). Заявниця є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України /районів проведення АТО, зареєстрована та тимчасово мешкає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 18.04.1964 року Совєтським райЗАГС м. Макіївки, ОСОБА_3 є батьком чоловіка заявниці - ОСОБА_4(а.с.24), а отже, близьким родичем заявниці.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Макіївці Донецької області, був зареєстрований та фактично мешкав за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 8-9); мав поважний вік, страждав на тяжку хворобу - гостру серцево-судинну недостатність, помер з причини хвороби ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївці Донецької області. Факт смерті відображено в наданій заявницею медичній довідці причину смерті № 570 від 31.10.2016 року, видану Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Макіївки (а.с.14). Крім того, заявницею отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_3, видане 01.11.2016 року Совєтським відділом ЗАГС м. Макіївки (а.с.13).

Суд не сприймає ці документи як належні докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їхній зміст, оскільки викладена в них інформація підтверджується іншими належними доказами по справі.Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic of MoldovaandRussia», «IlascuandOthers v. MoldovaandRussia»), де,ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії («Namibiacase»), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території,контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

ОСОБА_1 зверталась до Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій в грудні 2016року із заявою про реєстрацію факту смерті свого близького родича, однак орган ДРАЦС листом від 16.12.2016року № 2032/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 15).

Суд бере до уваги також надані заявницею для огляду фотознімки з місця поховання ОСОБА_3 на кладовищі в м. Макіївці, договір № 1629-А від 01.11.2016 року, укладений між заявницею та ДП «Ритуал» щодо поховання померлого ОСОБА_3,свідоцтво про поховання НОМЕР_3 видане 01.11.206 року СКП «Благоустройство»(а.с.11,12,16,17).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, про що було виданамедична довідка Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Макіївки.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Макіївка) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Макіївка.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян;на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявниці про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_3, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об'єктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставідокумента встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Згідно з ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок).

Конституційним Судом України в рішенні від 03.06.1999 року № 5-рп/99 надано офіційне тлумачення поняття «член сім`ї». Згідно з наведним тлумаченням членами сім'ї можуть бути визнані йінші родичі або особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявниці ОСОБА_1від встановлення факту смерті її близького родичав певний час залежить можливість здійснення спадкових прав на нерухоме майно.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223,256-259, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 встановлення факту смерті фізичної особи у певний час задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 (народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Макіївці Донецької області, був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2,), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Макіївці Донецької області у віці 80 роківвнаслідок тяжкої хвороби (гостра серцево-судинна недостатність).

Роз'яснити заявниці її право звернутись до відповідного територіального органу ДРАЦС із заявою про реєстрацію встановленого судом факту смерті особи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до ст. ст 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя - підпис -

з оригіналом згідно:

Суддя Краснолиманського

міського суду Донецької області Бєлоусов А.Є.