Справа № 489/6254/16-ц
Номер провадження 2-з/489/43/16
УХВАЛА

22 грудня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Тихонової Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки, відповідно до якого просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 06.11.2010 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за договором позики від 06.11.2010 р.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про забезпечення позову, відповідно до якого просить суд накласти обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - АДРЕСА_1, заборонивши укладати усі види угод, повязаних з відчуженням вищевказаного нерухомого майна, до ухвалення рішення по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на теперішній час в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться також інша цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки (зазначеної вище квартири) шляхом визнання за позивачем права власності на неї. При розгляді зазначеної справи ОСОБА_2 може набути право власності на спірну квартиру та розпорядитися нею на власний розсуд, що може унеможливити виконання судового рішення по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Накладення арешту на майно відповідача (боржника) є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивачем заявлено вимоги про застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, яке належить йому та членам його родини, а не відповідачу. Крім того, в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на можливість вибуття спірного майна з його власності за результатами розгляду іншої цивільної справи, фактично висловлюючи свої заперечення проти заявлених до нього вимог.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 489/6254/16-ц безпідставна та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.С.Тихонова