УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КоротунаВ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система», третя особа - заступник директора Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - директор Відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» ОСОБА_5, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 8 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування наказу про звільнення, та поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, звільнений з посади заступника директора - головного інженера Відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» наказом № 497-к від 15 грудня 2015 року у зв'язку із скасуванням доступу до державної таємниці на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Указане звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки наявність доступу до державної таємниці не є обов'язковою умовою для роботи на зазначеній посаді, скасування доступу до державної таємниці було безпідставним, у порушення вимог ст. 40 КЗпП України йому не було запропоновано переведення на іншу роботу не пов'язану з державною таємницею.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 8 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що з 6 липня 2009 року наказом Північної ЕС № 104-К ОСОБА_4 був призначений на посаду головного інженера-першого заступника директора.

Наказом № 202-к від 5 червня 2015 року ОСОБА_4 переведено на посаду заступника директора-головний інженер.

Згідно номенклатури посад працівників Північної ЕС посада головного інженера-першого заступника директора як і посада заступника директора - головного інженера передбачає наявність допуску до державної таємниці.

10 липня 2009 року, 29 серпня 2013 року, 28 листопада 2013 року ОСОБА_4 підписав зобов'язання за формою 5 про ознайомлення та погодження з певними зобов'язаннями в зв'язку з допуском до державної таємниці та про те, що він поінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці.

Розпорядженням начальника Управління СБУ від 13 листопада 2015 року ОСОБА_4 було скасовано допуск до державної таємниці.

24 листопада 2015 року ОСОБА_4 було запропоновано перелік вакантних посад по ВП «Північна ЕС», оскільки подальше виконання ним посадових обов'язків неможливе.

3 грудня 2015 року ОСОБА_4 було запропоновано ознайомитися з переліком вакантних посад по ДП «НЕК «Укренерго» та по ОСОБА_7

14 грудня 2015 року було складено акт про відмову від письмової відповіді щодо вибору однієї з запропонованих вакансій.

15 грудня 2015 року до профспілкового комітету Північної ЕС було надане подання про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_4 У той же день від профспілкового комітету надійшла згода на розірвання трудового договору з ОСОБА_4 і наказом від 15 грудня 2015 року було припинено трудовий договорі з позивачем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, також у разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Згідно з ч.2 ст. 40 КЗпП України, з вільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається лише у випадку, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві.

З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача ґрунтувалося на розпорядженні про скасування допуску до державної таємниці, а отже звільнення позивача з підстав, передбачених п. 2 ст. 40 КЗпП України, є законним.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 8 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

Т.О.Писана