Номер провадження: 22-ц/785/6020/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

21.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою, вимоги по якій у подальшому були уточненні, по якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого Приморського ВДВС щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та зобовязати державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОСОБА_3, або іншого державного виконавця, в провадженні якого буде знаходитися виконавче провадження ВП 40613464 на момент виконання ухвали суду, закінчити виконавче провадження ВП 40613464 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», у звязку з повним виконанням боржником грошових зобовязань перед стягувачем.

В обґрунтування скарги, заявник посилався на те, що в впровадженні державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ знаходиться виконавче провадження ВП 40613464, яке розпочато на підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси 30.05.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» грошових коштів. Він у повному обсязі виконав свої зобовязання перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», тому банк звернувся до приватного нотаріуса, який посвідчував договір іпотеки, про зняття заборони на іпотечне майно. 18.04.2012 року приватний нотаріус ОСОБА_4 здійснила відповідний напис на іпотечному договорі про повне виконання зобовязань ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 09.09.2015 року звернувся до Першого Приморського ВДВС ОМУЮ з клопотанням про закриття виконавчого провадження, але відповіді на клопотання не отримав.

Заявник ОСОБА_2 до суду не зявився.

Представник заявника скаргу ОСОБА_2 підтримав, поросив її задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Білик Р.В. до суду не зявився, будучи повідомленим належним чином.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до суду не зявився, будучи сповіщеним, надавши заперечення, у яких зазначено, що грошові зобовязання ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконані не в повному обсязі, тому в державного виконавця відсутні підстави для завершення виконавчого провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року частково задоволена скарга ОСОБА_2, зобовязано державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_3, або іншого державного виконавця, в провадженні якого буде знаходитися виконавче провадження ВП 40613464 на момент виконання ухвали суду, розглянути клопотання ОСОБА_2 про закінчення виконання виконавчого провадження ВП 40613464 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в звязку з повним виконання боржником грошових зобовязань перед стягувачем, в задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_2 відмовлено.

11.07.2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подали апеляційну скаргу на вказану ухвалу районного суду, по якій просять скасувати ухвалу, постановити нову у хвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування районним судом обставин у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За правилами ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, районний суд навів у мотивувальній частині два взаємовиключні висновки:

по-перше, про те, що ОСОБА_2 не довів, що він надав Державному виконавцю всі належним чином завірені документи, які підтвердили виконання ним зобовязань перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», крім того суд виходить з того, що заборона на відчуження предмету іпотеки були знята приватним нотаріусом 18.04.2012 року, в той час як ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця лише 06.09.15 року;

по-друге, з огляду на надані ОСОБА_2 докази, суд робить висновок про те, що ОСОБА_2 зобовязання перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконані в повному обсязі, а тому наявні підстави для часткового задоволення скарги ОСОБА_2

До такого висновку районний суд прийшов на підставі письмових доказів, наданих заявником.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такого висновку суд дійшов передчасно та з порушенням норм процесуального права, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що суд, розглянув справу за відсутності представника ВДВС і свої висновки обгрунтував, виходячи лише з доводів скарги заявника й не досліджував при цьому матеріали виконавчого провадження, що призвело до неповного з'ясування обставин у справі.

Процесуальним законом передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права.

Скарга розглядається за участю, зокрема заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення якої оскаржується.

У разі обгрунтованості скарги, суд визнає оскаржуване рішення, дію чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права (ст.ст. 383 ч.1, 386 ч.1, 387 ч.2 ЦПК України).

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі.

На підставі виконавчого листа № 2-10013/13, виданого 30.05.2011 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 1889150,88грн. на користь стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», 16.10.2013 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № ВП № 40613464. Відомості про закінчення виконавчого провадження та посадову особу, в провадженні якої знаходиться виконавче провадження, відсутні.

18.04.2012 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 звернувся представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_5 з заявою, якою він підтверджує ту обставину, що ОСОБА_2 виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі і цим припинив дію основного зобовязання та іпотечного договору, а тому представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» надає згоду на зняття заборони з квартири номер № 60 в будинку № 23 по вулиці Армійській в м. Одесі та надає згоду на виключення запису з Державного реєстру іпотек вищевказаної квартири.

З документів, належним чином завірених нотаріусом, які надійшли до суду на виконання ухвали суду від 14.03.16 року про забезпечення доказів, вбачається, що приватний нотаріус ОСОБА_4 перевірила повноваження представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та 18.04.2012 року, у звязку з припиненням іпотечного договору на підставі повного виконання зобовязань ОСОБА_2, та на підставі листа ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» від 18.04.12 року, зняла заборону відчуження нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1.

З огляду на наведене, районний суд не прийняв до уваги заперечення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про наявність заборгованості у ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

В апеляційному суді представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» обґрунтувала надання у 2012 році представником банку ОСОБА_5 заяви на адресу приватного нотаріуса про відсутність зобовязань за кредитним договором у повному обсязі тим, що така заява необхідна була для зняття заборони з іпотечного майна (квартири), з метою послідуючого продажу квартири та внесення отриманих коштів на погашення боргу за кредитним договором.

Також, представник банку звернула увагу апеляційного суду на те, що в письмових запереченнях банку за заяву ОСОБА_2, були посилання на рішення Приморського районного м. Одеси від 26.11.2-10 року про стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_22713737,88 грн. та за рахунок реалізації предмета іпотеки частина цієї заборгованості була погашена. Залишилася непогашеною частина сума стягнення 1889150,88 грн.

Суд першої інстанції належним чином вказані заперечення представника банку не перевірив, шляхом отримання пояснень державного виконавця та дослідження виконавчого провадження, чим порушив положення процесуального закону ( ст.. 386 ЦПК України).

Отже, колегія суддів вважає, що висновок районного суду, щодо відсутності боргових зобовязань заявника перед стягувачем, є належним чином не підтверджений та не доведений.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що у районного суду були відсутні підстави зазначити у резолютивній частині ухвали про таке: розглянути клопотання ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь банку у звязку з повним виконанням боржником грошових зобовязань перед стягувачем, оскільки такий висновок суду не відповідав встановленим у справі обставинам, викладеним у мотивувальній частині ухвали.

Апеляційний суд позбавлений можливості усунути неповному судового розгляду справи та усунути наведені порушення процесуального закону, тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.3, 312 ч. п.3, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року - скасувати.

Передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

14.12.2016 року м. Одеса