Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 314/2736/16 Головуючий у 1 інстанції Кофанов А.В.
Номер провадження 22-ц/778/3130/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 2000 гривень, недоплачену при виконанні договору купівлі-продажу автомобіля від 26.11.2015 року.

В обґрунтування позову зазначала, що 26 листопада 2015 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки РОRSHE РFNAMERA, 2012 року випуску, білого кольору, № кузова WPOZZZ97ZCL002895, д.н. НОМЕР_1, посвідчений державним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Під час посвідчення вказаного договору купівлі-продажу, сторони домовилися про те, що позивач зобовязаний провести зняття автомобіля з реєстрації в підрозділах ДАЇ України, після чого відповідач здійснить виплату решти суми, яка складає 2000.00 грн., однак зазначені кошти відповідач не повернув.

У свою чергу, ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначає, що у передбачені строки ОСОБА_4 не здійснила передачу та не зняла з реєстрації в сервісному центрі МВС України придбаний позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2015 року автомобіль, тому він як новий власник автомобіля, в розумінні ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 317 ЦК України, позбавлений права володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Посилаючись на зазначені обставини просив визнати за ним право власності на автомобіль марки РОRSHE РFNAMERA, 2012 року випуску, білого кольору, № кузова WPOZZZ97ZCL002895, д.н. НОМЕР_1..

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2016 року позов ОСОБА_4 залишено без розгляду, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на автомобіль марки РОRSHE РFNAMERA, 2012 року випуску, білого кольору, № кузова WPOZZZ97ZCL002895, д.н. НОМЕР_1.

На зазначене рішення суду ОСОБА_3, яка не брала участь у справі, але вважає, що цим рішенням суд вирішив питання про її права та обовязки подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності, ухвалити нове рішення, яким з задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Реалізація цього права здійснюється в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 та ч. 1 ст. 292 ЦПК України право на апеляційне оскарження судових рішень мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов"язки .

Виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_3 не є учасником спірних правовідносин.

В апеляційній скарзі остання зазначає, що вказане рішення порушує майнові права на автомобіль марки РОRSHE РFNAMERA, 2012 року випуску, білого кольору, № кузова WPOZZZ97ZCL002895, д.н. НОМЕР_1, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 29 березня 2016 року у цивільній справі № 205/239/16-ц був задоволений її позов до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним правочину, визнання автомобіля спільною сумісною власністю, тобто зазначеним рішенням спірний автомобіль визнано спільною сумісною власністю подружжя, 1/2 за ОСОБА_7 та 1/2 за ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи згідно нотаріально посвідченої 02.08.2013 року довіреності ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_8 та ОСОБА_11, окремо кожного, управляти і розпоряджатися, обміняти, здати в оренду, продати за ціну і на умовах за їх розсудом належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія САК № 934687, виданого 15.06.2012 року відділом РЕР ОСОБА_12 України в Дніпропетровській області автомобіль РОRSHE РFNAMERA, транзитний № 04 ВЕ 9809, знятий з обліку. Довіреність була видана строком на один рік з правом передоручення.

12.08.2013 року нотаріально посвідчено довіреність, за якою ОСОБА_8 від імені ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_7 представляти інтереси власника з питань управління і розпорядження, обміну, здачі в оренду, продажу належного власнику автомобіля РОRSHE РFNAMERA, знятого з обліку для реалізації, реєстраційний № НОМЕР_2, транзитний № 04 ВЕ 0809 за ціною і на умовах за його розсудом. Довіреність видана строком до 02.08.2014 року.

14.08.2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9, як виконавцем з однієї сторони, та замовниками ОСОБА_7, ОСОБА_4 з другої сторони, укладено договір про надання послуг по виписці довідки-рахунку. Виконавець зобовязалась оформити та видати на ім.я замовника довідку-рахунок на вищезазначений автомобіль за ціною обумовленою замовниками ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Ю,В. у сумі 682040 грн.

23.05.2015 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на автомобіль РОRSHE РFNAMERA, реєстраційний № НОМЕР_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 10).

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.11.2015 року зазначений автомобіль ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 ( а.с. 9).

Із рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 29 березня 2016 року вбачається, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що 12.08.2013 року продавець ОСОБА_8 продав автомобіль НОМЕР_3, на підставі довіреності та письмової розписки покупцю ОСОБА_7, який здійснив його відчуження ОСОБА_4 без згоди та відома дружини ОСОБА_3

Натомість, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року вищезазначене рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ було скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про визнання довіреності удаваним правочином, визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання автомобіля спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину автомобіля було відмовлено.

При цьому Апеляційний суд в своєму рішенні від 24 жовтня 2016 року прийшов до висновку, що підстав для визнання виданої ОСОБА_7 довіреності на управління і розпорядження автомобілем удаваним правочином, визнання у звязку з цим укладеним договору купівлі-продажу вказаного автомобіля та задоволення позовних вимог ОСОБА_3 за ст. ст. 235, 328, 638, 665 ЦК України не вбачається, оскільки вказаного договору купівлі-продажу автомобіля не укладено, то не має підстав і для задоволення похідних від основних вимог ОСОБА_3 про визнання автомобіля їх з ОСОБА_7 спільною сумісною власністю подружжя, про визнання недійсним укладеного за участю ОСОБА_7 на підставі виданої йому довіреності правочину щодо відчуження автомобіля та скасування державної реєстрації автомобіля за ОСОБА_4 На надані ОСОБА_7 повноваження щодо управління і розпорядження автомобілем вимоги ст. 65 СК України про отримання згоди другого з подружжя на розпорядження майном не поширюються, оскільки спірний автомобіль на час відчуження ОСОБА_4 належав власнику ОСОБА_10 та не був обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7.

Тобто, зазначеним рішенням встановлено, що спірний автомобіль не був обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7.

З огляду на зазначене, в оскаржуваному рішенні питання про права та обов"язки ОСОБА_3 не вирішувалось.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України, щодо кола осіб, які мають право апеляційного оскарження судового рішення, та у відповідності до роз"яснень п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 " Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», де зазначено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов"язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

В даній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 вирішувалося питання про відкриття апеляційного провадження у справі, коли суд не мав змоги повно та всебічно дослідити питання наявності у ОСОБА_3 права апеляційного оскарження рішення суду, тому справу було призначено до розгляду.

В даному судовому засіданні колегія суддів прийшла до переконання про відсутність у ОСОБА_3 права апеляційного оскарження рішення суду, як особою, яка не брала участі у справі, про права та обов"язки яких суд першої інстанції питання не вирішував.

Виходячи з викладеного, оцінка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції даватися не може, а апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 292, 297, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження у цивільній справі на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: