АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2792/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, відділ Держгеокадастру у Звенигородському районі Черкаської області, Звенигородська міська рада Черкаської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказували, що позивач ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину набув права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами за № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка, Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 1242 кв.м., яка була виділена на підставі рішення виконкому Звенигородської міської ради №14 від 09 липня 1975 року.

Позивач ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 02 березня 2007 року отримала право власності на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку та також, відповідно до договору купівлі-продажу від 06 грудня 2012 року ОСОБА_8 отримала 3/25 частини зазначеного житлового будинку № 20.

Позивач ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 липня 1997 року набула права власності на 1/10 частину житлового будинку № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області.

Співвласниками та співкористувачами будинку № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області є ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Рішенням виконавчого комітету Звенигородської міської ради №14 від 09 липня 1975 року за будинком № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області було відведено1242 кв.м. земельної ділянки на праві безстрокового користування земельною ділянкою за вказаною адресою.

В жовтні 2015 року позивачам стало відомо про те, що ОСОБА_10 виготовив державний акт серії ІІ-ЧР № 014529 на право власності на земельну ділянку площею 354,28 кв.м., яка знаходиться у прибудинковій території будинковолодіння № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області. Право власності ОСОБА_10 отримав на підставі рішення виконкому Звенигородської міської ради №20/24 від 05 серпня 2002 року.

Позивачі вказували, що зазначений державний акт є недійсним, оскільки він має суттєві недоліки та його виготовленню передували порушення закону. В дійсності відсутнє будь-яке рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради під №20/24 від 05 серпня 2002 року. Межі земельної ділянки відповідача не погодженні з суміжними власниками та землекористувачами, серед яких і позивачі. Розмір земельної ділянки, наданої у власність відповідача не відповідають вимогам ст. 120 ЗК України, тобто визначений не пропорційно до часток сторін у праві власності на житловий будинок та надвірні споруди.

Більш того, ОСОБА_10 взагалі не має будь-якого права власності на будинок № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області, а отже не мав права здійснювати приватизацію зазначеної земельної ділянки.

Спірна земельна ділянка була надана відповідачеві з порушенням порядку, визначеному земельним законодавством, оспорений держаний акт не відповідає вимогам закону, який дія на той час.

За вищевказаних обставин позивачі просили суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ ЧР №014529 від 03 грудня 2002 року про право власності ОСОБА_10 на земельну ділянку, розташовану за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, вул. Дружби, будинок 20, зареєстрований в книзі записів державних актів на право на землю за № 311 та скасувати його державну реєстрацію, стягнути з відповідача на їх користь судові витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на незаконність і необгрунтованість, несправедливість та неупередженість рішення, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано суду належних доказів, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №014529 виданий відповідачу з порушенням закону, а тому повинен бути визнаний недійсним та повинна бути скасована його державна реєстрація.

Крім того, судом вказано на те, що позивачами не надано суду доказів того, що земельна ділянка, яка виділена відповідачу ОСОБА_10 розміром 354,28 кв.м., яка розташована за адресою: вул.Дружби,20 в м. Звенигородка Черкаської області та межує з земельною ділянкою за адресою: пров.Якіра,3, м. Звенигородка Черкаської області входить до загальної площі земельної ділянки розміром 1242 кв.м., яка закріплена за будинком № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачі по справі ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є співвласниками у різних частках будинку № 20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 1 242 кв.м.

Співвласниками та співкористувачами вказаного будинку є також ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Зазначену земельну ділянку площею 1 242 кв.м. на праві безстрокового користування земельною ділянкою за вказаною адресою було відведено рішенням виконавчого комітету Звенигородської міської ради №14 від 09 липня 1975 року за будинком №20 по вул. Дружби в м. Звенигородка Черкаської області.

Крім того, за матеріалами справи встановлено, що 03 грудня 2002 року ОСОБА_10 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 014529 на земельну ділянку площею 0, 79161 м2 , що розташована на території м. Звенигородка по пров. Якіра,3 для обслуговування житлового будинку. Зі змісту вказаного акту вбачається, що його було видано на підставі рішення Звенигородської міської ради № 20/24 від 05 серпня 2002 року (а.с. 180).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 05 серпня 2002 року № 20/24 ОСОБА_10 передано в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в м. Звенигородка по пров. Якіра, 3, площею 791 м2 (а.с. 172).

Технічна документація по підготовці державного акта на право приватної власності на землю була виготовлена в тому числі на 354,28 м2 , що знаходиться за адресою у м. Звенигородка, вул. Дружби, 20. (а.с. 175)

Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 липня 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, в тому числі визнано протиправним (незаконним) та скасовано рішення Звенигородської міської ради №!!-5 від 05 серпня 2002 року в частині передання безкоштовно в приватну власність земельних ділянок ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по пров. Якіра, 3, земельну ділянку, розміром 354, 28 м2 за адресою: м. Звенигородка, вул. Дружби, 20; ОСОБА_10 для гаражного будівництва по пров. Якіра, 3 земельну ділянку, розміром 80 м2 , за рахунок земель міської ради за адресою: м. Звенигородка, вул. Дружби, 20. (а.с. 122-124)

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_10 отримано у власність земельну ділянку, площею 354,28 м2 за рахунок прибудинкової території будинку, що перебуває у спільній частковій власності позивачів без їх згоди на вилучення, чим порушено права позивачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказана постанова вступила в законну силу 01 серпня 2016 року, а матеріали справи не містять доказів щодо її скасування судами вищих інстанцій.

Таким чином, державний акт про право приватної власності на земельну ділянку ІІ-ЧР № 014529 на земельну ділянку площею 0, 79161 м2 , виданий 03 грудня 2002 року на ім'я відповідача ОСОБА_10 на підставі скасованого рішення Звенигородської міської ради № 20/24 від 05 серпня 2002 року

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

Такий самий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 ЗУ «Про іпотеку» міститься й у постанові ВСУ від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-83цс13), 03 червня 2015 року (№ 6-205 цс15), які відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.

Таким чином, оскільки підставою для отримання державного акту від 03 грудня 2002 року ІІ-ЧР № 014529 стало незаконне рішення, на підставі якого він був виданий, такий акт слід визнати недійсним.

Згідно п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (яка діяла станом на час видачі спірного державного акту 03 грудня 2002 року) технічна документація зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею включає в тому числі виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки.

Відповідно до вказаної інструкції, роботи зі складанням державного акта на право власності на земельну ділянку складаються із підготовчих робіт; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. (п. 2.1 Інструкції)

Незаконність рішення міської ради про передачу у власність ОСОБА_10 земельної ділянки у розмірі 354, 28 м2 під час складання державногоакту від 03 грудня 2002 року не була врахована землевпорядниками та була встановлена тільки постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 липня 2016 року, що потягнуло за собою виготовлення Державного акту на неправильну площу земельної ділянки (площами 437, 33 м2 та площею 354, 28 м2 ).

Законність отримання відповідачем у власність земельної ділянки, площею 437, 33 м2 , позивачами не оспорюється.

Зазначена інструкція втратила чинність 03 липня 2013 року, можливість внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення діючим законодавством не передбачена, а державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за відповідною заявою шляхом відкриття поземельної книги із наданням оригіналу документації із землеустрою, про що видається витяг з кадастру та свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

При цьому, реєстрація прав здійснюється на підставі, в тому числі державних актів на право власності на ділянку або постійного користування нею та рішень судів, що набрали законної сили.

Встановлені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, чим порушено ч. 1 ст. 309 ЦПК України, що є підставою для скасування рішення суду із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Інші доводи позивачів в частині недотримання відповідачем вимог ст.ст. 116, 118 ЗК України під час отримання ОСОБА_10 державного акту від 03 грудня 2002 року ІІ-ЧР № 014529 щодо законності підстав набуття права на землю із земель комунальної власності та дотримання порядку безоплатної приватизації спірної земельної ділянки встановлюються під час вирішення питання законності рішень органів місцевого самоврядування, на підставі яких видається державний акт. Позовні вимоги позивачів не містять вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Звенигородської районної ради про передачу спірної земельні ділянки комунальної власності у власність ОСОБА_10, в ході доведення якої перевіряється законність видачі такого рішення, та не приймаються до уваги колегією суддів.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1093, 31.

Крім того, з ОСОБА_10 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги ОСОБА_7Є (звільнена від сплати судового збору) у розмірі 606, 11 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 014529 від 03 грудня 2002 року про право власності ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0, 79161 м2 , що розташована на території м. Звенигородка по пров. Якіра,3 в частині передачі у власність земельної ділянки, площею 354, 28 м2 на підставі рішення Звенигородської міської ради № 20/24 від 05 серпня 2002 року, та скасувати в цій частині його державну реєстрацію.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :