провадження 2/331/771/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 грудня 2016 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Смолки І.О.,
при секретарі Качан К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави,
ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому зазначило, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року.
Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором - до 20.06.2020 р.
Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами.
За користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, яка визначається відповідно до умов Кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 23,99 % річних.
Додатком № 1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів.
Також, кредитним договором встановлено, що Банк повідомляє Позичальника про підвищення процентної ставки. А також, при впровадженні процентної ставки надає позичальнику новий графік рекомендованим листом без внесення змін до кредитного договору. Повідомлення про зміну процентної ставки стає невід'ємною частиною кредитного договору.
Станом на дату подання цієї заяви ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, у зв'язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 20.08.2013 року.
Сума боргу станом на 02.07.2015 р. становить:
136 004,95 грн. основний борг;
21 053,52 грн. прострочений борг;
69 059,79 грн. прострочені проценти;
1 238,74 грн. строкові проценти;
160 543,54 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань.
Загальна заборгованість 387 900,54 грн.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.
В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ОСОБА_1 та Позивачем було укладено договір застави вищезазначеного транспортного засобу, який належав ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, та передати ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації;
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» витрати по сплаті судового збору.
У судовому засіданні сторони відсутні.
Представник позивача у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні відсутній, хоча належним чином був сповіщений про судове засідання шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем реєстрації відповідача у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. Причина неявки відповідача невідома. З заявами, які б перешкоджали розгляду справи, відповідач до суду не звернувся, заперечень на позов не надав.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання, також, не з»явилась, хоча належним чином була сповіщена про судове засідання, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею повістки 25.11.2016 р. Причину неявки суду не повідомила, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернулась, заперечень на позов не надала.
Виходячи з наведеного, матеріалів справи, на підставі ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:
судом встановлено, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року.
Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором - до 20.06.2020 р.
Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами.
За користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, яка визначається відповідно до умов Кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 23,99 % річних.
Додатком № 1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів.
Також, кредитним договором встановлено, що Банк повідомляє Позичальника про підвищення процентної ставки. А також, при впровадженні процентної ставки надає позичальнику новий графік рекомендованим листом без внесення змін до кредитного договору. Повідомлення про зміну процентної ставки стає невід'ємною частиною кредитного договору.
ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки. Останній платіж боржником здійснено 20.08.2013 року.
Сума боргу станом на 02.07.2015 р. становить:
136 004,95 грн. основний борг;
21 053,52 грн. прострочений борг;
69 059,79 грн. прострочені проценти;
1 238,74 грн. строкові проценти;
160 543,54 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань.
Загальна заборгованість 387 900,54 грн.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.
Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.
Частиною 1 ст. 530 ЦКУ встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦКУ у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 2 ст.1050 ЦКУ передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ОСОБА_1 та Позивачем було укладено договір застави вищезазначеного транспортного засобу, який належав ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України та ст. 1 ЗУ «Про заставу»).
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно із ч.1 ст.589 ЦК України, в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо іншого не встановлено договором або законом (ч. 1,2 ст. 590 ЦК України).
Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
За змістом ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно зі встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.
На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим законом.
Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування».
За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Згідно з п. 9. Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявленя відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявленя вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Опираючись на правову позицію, викладену в листі Верховного Суду України від 07.10.2010 р. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 роки)» та на п. 9 Постанови Пленуму ВСС України від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», одночасне заявленя вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави в одному позові є можливим і правомірним, оскільки заставодавцем є інша особа, ніж позичальник, тому поєднання позовних вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави не буде вважатись подвійним стягненням.
Позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.
На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір за подачу позову в розмірі 3 654,00 грн. і за забезпечення позову 689,00 грн.
Керуючись ст.ст.10,11,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст. ст. 6, 526, 530, 543, 549, 551, 554, 572, 589, 590, 610 - 612, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 20, 27 Закону України «Про заставу», ст. ст.9-12, 14, 23-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд
136 004,95 грн. основний борг;
21 053,52 грн. прострочений борг;
69 059,79 грн. прострочені проценти;
1 238,74 грн. строкові проценти;
160 543,54 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань.
Вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль КІА СЕRАТО, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) КNАFХ411АD5051816, новий реєстраційний № НОМЕР_2 та передати ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації;
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» витрати по сплаті судового збору у сумі 4 343 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Смолка І.О.