АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/252716-ц Головуючий І інстанції Бєссонова Т.Д.
Провадження: 22-ц/790/7332/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Котлярової М.Ю.

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області Мельника Олега Володимировича на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року по справі за заявою заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання майна безхазяйним та передачу його у власність територіальної громади , -

встановила:

У вересні 2016 року заявник звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до інформації Управління Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області ( далі за змістом - Управління) щодо не витребуваних сертифікатів на право на земельну частку(пай) по Ізюмському району, якізнаходяться на зберіганні в Управлінні, встановлено наступне. На підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №422 від 12.09.1997 на імя ОСОБА_1 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0133361 . Вказаний сертифікат знаходиться на зберіганні в Управлінні. Відповідно до розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №237 від 04.05.2000 уточнений розмір земельної частки (паю) по КСП «Червоний Оскіл» складає 6,7 умовних кадастрових гектарів. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2016 року становить 192483,41 грн. 26 липня 1999 року ОСОБА_1 померла. Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 6,7 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 192483,41 грн. відповідно до сертифікату серії ХР № 0133361. Згідно відомостей Ізюмської державної нотаріальної контори після відкриття спадщини ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 не звертався, данні щодо складання заповіту ОСОБА_1 відсутні.

Просив визнати спадщину, яка відкрилась після померлої 26.07.199 р. ОСОБА_1, на земельну частку (пай) розміром 6,7 умовних кадастрових гектарів в адміністративних межах Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХР № 0133361, виданого на підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації №422 від 12.09.1997 року, вартістю 192 483,41 грн. безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громаді с.Оскіл Ізюмського району Харківської області в особі Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року у задоволенні заяви заступнику керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, заступник прокурора Харківської області Мельник О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити. Посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що на день відкриття спадщини Червонооскільська сільська рада Ізюмського району Харківської області була органом, який уповноважений був взяти земельну ділянку на баланс, але жодних дій для переходу земельної ділянки у власність держави не вчинила, а отже спірна земельна ділянка не має власника. Судом першої інстанції не враховані положення ст. 137 ЦК України ( в редакції на момент виникнення правовідносин). Суд першої інстанції прийшов до не вірного висновку, що сертифікат, виготовлений на ім»я ОСОБА_1 передбачає лише право на земельну ділянку частку (пай), межі якої в натурі не визначені. Згідно листа Управління Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області №10-20.02-0.3-2984/2-16 від 26.10.2016 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0133361 на ім»я ОСОБА_1 припадає не витребувану земельну ділянку (пай) №626 площею 4,3111 га ріллі контур №9 кадастровий номер №:01:000:0449 із земель реформованого КСП «Червоний Оскіл» за межами населених пунктів на території Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто вказана земельна частка є обєктом цивільних прав з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. На теперішній час держава в особі органів місцевого самоврядування позбавлена права розпоряджатися вказаними земельними ділянками та отримувати кошти до бюджету.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з вимог ст.270 ЦПК України. Заявником не надано належних доказів про взяття безхазяйної речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.Сертифікат, виготовлений на ім»я ОСОБА_1, передбачає лише право на таку земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, межі цієї частки в натурі (на місцевості) не визначені, тому право на земельну частку (пай) не є річчю чи майном, адже право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, а також інших законів, що видаються до них.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0133361, виданого на підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №422 від 12.09.1997, розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №237 від 04.05.2000 ОСОБА_1 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний Оскіл» розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 11,12).

26 липня 1999 року в с. Червоний Оскіл Ізюмського району померла ОСОБА_1, актовий запис № 91 від 26 липня 1999 року (а.с. 12).

З повідомлення управління Держгеокадастру в Ізюмському районі від 15.07.2016 року № 10-20.02-0.3-2153/2-16 вбачається, що в Управління на зберіганні знаходиться не витребуваний сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім»я ОСОБА_1, серії ХР № 0133361 , зареєстрований 20 жовтня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 180 (а.с.9)

Враховуючи, що часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_1, а саме 26 липня 1999 року, спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності новим ЦК України, тому застосовується чинне на той час законодавство.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що виконавчий комітет Червонооскільської сільської ради з часу відкриття спадщини щодо майна ОСОБА_1 і до тепер не вчиняв ніяких дій щодо взяття на облік безхазяйного майна, оголошення про взяття відповідної нерухомої речі на облік в засобах масової інформації не було зроблено.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням положень ст.270 ЦПК України заява заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано належних доказів щодо взяття безхазяйної речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Посилання апелянта на той факт, що згідно листа Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області №10-20.02-0.3-2984/2-16 від 26.10.2016 року вказана земельна частка є обєктом цивільних прав з моменту присвоєння їй кадастрового номеру, що не було враховано судом першої інстанції є помилковими.

Згідно довідки № 02-24/1275 Червонооскільської сільської ради від 05.08.2016 за ОСОБА_1 нерухомого майна на території сільської ради не зареєстровано. (а.с.16).

Отже, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що сертифікат, виготовлений на ім»я ОСОБА_1, передбачає лише право на таку земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, межі цієї частки в натурі (на місцевості) не визначені, тому право на земельну частку (пай) не є річчю чи майном.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підтверджується матеріалами справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області Мельника Олега Володимировича відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді -