Справа №587/224/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Моісеєнко О. М.
Номер провадження 22-ц/788/603/16 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська»

про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року відмовлено в позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

По суті доводить, що всупереч умовам договору оренди землі, відповідач здійснював нарахування орендної плати без урахування усіх належних до врахування індексів інфляції, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем сукупно за 2011-2013 роки в сумі 1762,35 грн.

Крім того вказує, що орендар не платив орендну плату позивачу у 2011 - 2012 роках, чим порушив умови договору оренди. Частково орендна плата була сплачена лише в грудні 2013 року. Отже вважає, що систематична несплата орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 24 січня 2000 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 2,72 гектарів, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.13).

17 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надала у строкове платне користування відповідачу вищевказану земельну ділянку строком на 5 років на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (а.с.8).

27 листопада 2006 року вищевказаний договір оренди землі зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № НОМЕР_3 (а.с.9).

28 листопада 2006 року земельна ділянка передана позивачем та прийнята відповідачем в натурі у довгострокову оренду згідно акту приймання - передачі земельної ділянки.

Крім того, пунктом 14 договору оренди визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у 2 роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 21 договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.8).

Відповідно до п. 36 вказаного договору, його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

01 січня 2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ АФ «Косівщинська» до вищевказаного договору оренди землі було укладено додатковий договір, який 12 жовтня 2010 року за № НОМЕР_4 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Підпунктом 1.2 п.1 вищезазначеного додаткового договору викладено в новій редакції п. 8 договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, а п.п. 1.3 додаткового договору внесено зміни до п. 9 договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1 083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а.с.10).

Станом на 11 грудня 2013 року ТОВ АФ «Косівщинська» виплатило ОСОБА_3 1712,89 грн. орендної плати за 2011-2012 роки, та 1712,89 грн. - за 2013 рік (а.с.33-34).

З урахуванням індексів інфляції, 3% річних та умов укладених між сторонами договорів оренди землі від 1 січня 2009 року орендна плата за користування земельною ділянкою становить:

за 2011 рік через порушення строку виплати: 1083,75грн. х1.046=1133,60 грн. (у 2012 році індекс інфляції складає 99,8%, а за період з 01 січня по 01 листопада 2013 року - 99,7%) + 98,76грн.(1133,60 грн.х3%:365дн.х1060дн.) = 1232,52грн.;

за 2012 рік у зв'язку із не збільшення індексу інфляції у цьому році 1083,75грн.+61,74грн. (1083,75грн.х3%:366дн.х695дн.)=1145,49грн;

за 2013 рік - 1139,27 грн. (1133,60 х 100,5% без пені та 3% річних).

З урахуванням 15% податку з доходів фізичних осіб відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України до виплати ОСОБА_3 станом на 11 грудня 2013 року належало 2989,69 грн:

за 2011 рік - 1047,64 грн.(1232,52 - 184,88);

за 2012 рік - 973,67 грн. (1145,49 - 171,82);

за 2013 рік - 968,38 грн. (1139,27 - 170,89).

Фактично позивачу виплачено 3425,78 грн., тобто більше, ніж належало.

Зазначені факти несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, не можуть бути кваліфіковані як систематичне невиконання ТОВ АФ «Косівщинська» договірних зобов'язань та не є підставою для розірвання договору оренди землі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ТОВ АФ «Косівщинська», тоді як ОСОБА_3 на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надала належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки виплачена 11 грудня 2013 року, тобто із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних та пені (а.с. 36-37).

Позивачу фактично виплачено 3425 грн. 78 коп., що більше ніж належало до сплати.

Судом було встановлено, що на день звернення до суду з даним позовом права позивача фактично були відновлені, у подальшому аналогічних порушень відповідачем допущено не було.

Колегія суддів вважає правовим висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку відсутній факт систематичного невиконання відповідачем договірних зобов'язань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди. Протилежного позивачем не доведено та під час розгляду справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги з приводу нарахування щорічного платежу орендної плати з урахуванням індексу інфляції, який повинен розраховуватись, починаючи з 2006 року, з моменту складення акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, не ґрунтуються на законі, оскільки за 2006-2010 роки відсутній спір по сумах не сплаченої орендної плати за цей період, отже й відсутні підстави для застосування в даному випадку положень ч.2 ст.625 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -