У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року по справі

№ 2-175/2485/14-ц з 5 000 грн до 1 875 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що не має можливості сплачувати аліменти у сумі 5 000 грн у зв'язку із зміною його матеріального стану.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив зменшити розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 5 000 грн до

1 875 грн та зобов'язати ОСОБА_3 надати до суду документальне підтвердження цільових витрат на дитину у сумі 5 000 грн щомісячно.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 2-175/2485/14-ц від 01 грудня 2014 року з 5 000 грн до 1 875 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

09 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити силі рішення суду першої інтанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваним рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальне становище платника аліментів змінилося, а саме дохід ОСОБА_2, як приватного підприємця значно зменшився.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що документи, які скаржник надав до суду на підтвердження зміни свого майнового стану на час розгляду справи про стягнення аліментів вже існували та були взяті до уваги судом при визначенні їх розміру, будь-яких інших доказів щодо зміни майнового стану позивача суду надано не було.

Водночас зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник виражає свою незгоду з рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року, яке є чинним.

Таким чином, висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи і вимогам закону, оскільки майновий стан позивача за 2014 рік суттєво не погіршився та не змінився, тому підстави для зменшення розміру аліментів відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович