Справа № 361/7362/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/5027/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 49 14.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.,

Суддів - Суханової Є.М., Сержанюка А.С.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 20 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів за період із 18 травня 2015 року по 31 вересня 2015 року включно у розмірі 4 997,76 грн

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року стягнуто аліменти із ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно , починаючи із 05 вересня 2014 року довічно .

Відповідач добровільно аліменти не сплачує , тому позивач отримала виконавчий лист і звернулась за виконанням рішення до державної виконавчої служби. Після відкриття виконавчого провадження відповідач не сплатила жодної копійки аліментів .

Враховуючи , що відповідач протягом п»яти місяців не сплачувала аліменти , утворилась заборгованість станом на 01 вересня 2015 року в розмірі 3 800,49 грн.

Позивач просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період із 18 травня 2015 року по 30 вересня 2015 року в розмірі 4 997,76 грн , з них -

за травень 2015 року - 3 444 ,32 грн ,

за червень 2015 року - 623,42 грн ,

за липень 2015 року - 465,01 грн ,

за серпень 2015 року - 311,71 грн ,

вересень 2015 року - 153,3 грн .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

В апеляційній скарзі посилалася на те , що суд першої інстанції неповно з»ясував всі обставини ,що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи , суд не дав оцінки доказам , які підтверджують обставини несплати відповідачем аліментів.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову , виходив з того, що вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є безпідставними .

Однак з такими висновками суду в повній мірі погодитись не можна з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач є дочкою позивача.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2015 року стягнуто аліменти із ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно , починаючи із 05 вересня 2014 року довічно .( а.с. 6-7). Рішення набрало законної сили з моменту проголошення , сторони у касаційному порядку рішення не оскаржували .

Відповідач добровільно аліменти не сплачує , тому позивач отримала виконавчий лист і звернулась за виконанням рішення до державної виконавчої служби. Після відкриття виконавчого провадження відповідач не сплатила жодної копійки аліментів .

Відповідно довідки розрахунку відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції від 02 вересня 2015 року ( а.с. 8) , відповідач за період із вересня 2014 року по серпень 2015 року не сплачувала аліменти , у зв»язку з чим утворилась заборгованість станом на 01 вересня 2015 року в розмірі 3 800,49 грн.

Згідно довідки Броварського міськрайцентру зайнятості ( а.с. 41) , ОСОБА_3 почала сплачувати аліменти із грудня 2015 року .

Відповідач ОСОБА_3 будь-яких доказів щодо неможливості сплати аліментів в період із травня по вересень 2015 року суду не надала , не надала таких доказів і суду апеляційної інстанції . При цьому зазначила , що про рішення суду про стягнення аліментів їй відомо.

Згідно довідки відділу ДВС Броварського МРУЮ від 01 квітня 2016 року існує заборгованість по сплаті аліментів за період із травня 2015 року по 30 вересня 2015 року - а саме, за травень 281,03 грн , за червень - 511,33 грн , за липень - 511,33 грн , за серпень - 511 ,33 грн, за вересень - 511 ,33 грн . ( а.с. 102 ) .

Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення .

В розумінні положень ст. 204 Сімейного Кодексу України виникнення аліментного обов»язку дочки , сина щодо матері, батька не пов»язане з виконанням ними своїх батьківських обов»язків ; цей обов»язок виникає завжди ( виняток ч.2 ст. 202 Сімейного Кодексу України), але дочка , син можуть бути звільнені від нього за рішенням суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України

( справа № 6-300 цс 16 ) виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до

заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3

від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З огляду на викладене , розмір пені (неустойки) , що підлягає стягненню із ОСОБА_3 за період із травня 2015 року по вересень 2015 року складає таку суму -

травень 2015 року ( 218,03 х 1% х31=67,58 грн ) ,

червень 2015 року ( 511,33 х1% х30 = 153.30 грн,),

липень 2015 року ( 511.33 х1%х31 = 158.41 грн),

серпень 2015 року ( 511,33 грн х1% х 31 . 158,41грн ) ,

вересень 2015 року (511 ,33 грн х 1% х 30 = 153,30 грн) Загальна сума пені дорівнює 691 грн ..

Разом з тим , відповідач визнала ,що виконавче провадження було відкрито у червні 2015 року , відтак вимоги щодо стягнення пені за травень 2015 року є безпідставними, тому до стягнення підлягає 623 ,42 грн пені за прострочення сплати аліментів.

Що стосується вимог про стягнення пені до травня 2015 року , позивач не надав розрахунку заборгованості і доказів виникнення заборгованості з вини відповідача , а відтак підстави для задоволення вимог в цій частині відсутні

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313-315 ,317,319, ЦПК України, колегія суддів ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2016 року - скасувати . Увалити нове рішення . Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню( неустойку ) за прострочення сплати аліментів за період із 01 червня 2015 року по 30 вересня 2015 року в розмірі 623 ,42 грн ( шістсот двадцять три грн. 42 коп) , судовий збір в сумі 487 ,20 грн ( чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп) .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Суддя