АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Лазаренко В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на дітей,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на дітей задоволено частково.

Розірвано зареєстрований 14 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 8295) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Посилається на те, що суд не надав оцінки наведеним позивачкою обґрунтуванням розміру аліментів. У заяві про зменшення позовних вимог ОСОБА_2 вказала приблизну суму утримання двох дітей на місяць - 9 600,00 грн., половину з яких має сплачувати відповідач. Виходячи з наданого відповідачем розрахунку заробітної плати 1/3 його доходу складатиме приблизно цю ж саму суму. Водночас, суд не врахував суму транспортних витрат, які позивачка несе щодня для доставляння дітей до навчальних закладів. Пославшись на те, що у відповідача на утриманні є батьки похилого віку, суд не врахував, що у позивачки також є на утриманні батьки похилого віку. Суд не дав належної оцінки висновку медичної установи, згідно якого дочці ОСОБА_4 показане періодичне спостереження у лікаря та проходження певних процедур. Висновок не передбачає медикаментозного лікування, але ОСОБА_2 просила стягнути кошти саме на періодичне дослідження хвороби задля унеможливлення її розвитку.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представники ОСОБА_3 просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві шлюб, про що складено відповідний актовий запис за номером 8295 (а. с. 12).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 13, 14).

На даний час діти проживають з матір'ю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні.

29 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Згоди щодо утримання дітей сторони не досягли. Діти навчаються в школі і загальна місячна вартість навчання складає близько 1 600,00 грн. без урахування поточних витрат (канцелярія, підручники тощо). Оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача вона з дітьми вимушені проживати за адресою: АДРЕСА_1. Транспортні витрати її батьків по відвезенню дітей до навчальних закладів складають близько 4 850,00 грн. на місяць. Також на утримання дітей щомісячно вона витрачає приблизно 8 000,00 грн.. Діти мають хронічні захворювання та потребують періодичного обстеження та лікування. Згідно медичного висновку дочці ОСОБА_4 показано один раз на рік консультації ендокринолога, УЗД щитовидної залози, УЗД органів черевної порожнини і шлунка, трийодтиранин загальний, тиреотропний гормон, загальний аналіз крові, відвідування педіатра, дитячого стаціонару 2 рази на рік. Загальна вартість таких процедур складає 4 711,00 грн. у 2016 році. З урахуванням викладеного ОСОБА_2 просила розірвати шлюб, зареєстрований з ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 9650 грн. на місяць до досягнення дітьми повноліття, а також додатково понесені витрати на щорічне лікування дочки у розмір 4711 грн. за 2016 рік, а у подальшому - 5000 грн. на рік шляхом сплати наперед у січні кожного року.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Суд розірвав укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб, а також стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей щомісяця в розмірі 1/3 частини від усіх доходів, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до змісту вказаної норми визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе за заявою платника або одержувача лише у тому випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до довідки від 09 листопада 2016 року №01-09/518 відповідач ОСОБА_3 працює у Національній філармонії України та отримує регулярний дохід. Середня заробітна плата ОСОБА_3 становить 13 684,94 грн. (а. с. 46).

Під час розгляду справи ОСОБА_3 зазначив, що на його утриманні також перебувають непрацездатні батьки, він бере активну участь у вихованні та утриманні дітей, оплачує їх харчування та навчання. Щомісячні його витрати на утримання дітей становлять в середньому 4000 грн. На підтвердження своїх доводів відповідач надав копії відповідних платіжних документів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей щомісяця в частці від доходу (заробітку) відповідача, та, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, визначив таку частку в розмірі 1/3 від усіх доходів (заробітку) відповідача на двох дітей.

Підстави для стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_4.

Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до змісту вказаної норми участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В обґрунтування заявлених вимог в цій частині позивачка зазначила, що їх дочці ОСОБА_4 необхідно один раз на рік проходити певну кількість процедур, зокрема: консультація ендокринолога; УЗД щитовидної залози; УЗД органів черевної порожнини і шлунка; трийодтиранин загальний; тиреотропний гормон; загальний аналіз крові; відвідування педіатра, дитячого стаціонару 2 рази на рік, та надала консультативний висновок медичного центру «Еurolab». Проте, як убачається з медичного висновку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, медикаментозного лікування не потребує, за станом здоров'я рекомендовано дотримання дієти та активний рух.

Суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді