У Х В А Л А

5 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства "Нива- В.Ш.", ОСОБА_4, державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сулаєвої Аделі Рашидівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ОСОБА_8, про визнання недійсним договору, результатів прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння; за позовом ОСОБА_8 до приватного підприємства "Нива-В.Ш.", ОСОБА_4, державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сулаєва Аделя Рашидівна, про визнання результатів прилюдних торгів недійсними,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково, позов ОСОБА_8 задоволено.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів від 27 вересня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1 які оформлені: протоколом проведення торгів № 1013378/1 від 27 вересня 2013 року; актом про проведення прилюдних торгів, складеного на підставі протоколу № 1013378/1 від 27 вересня 2013 року; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 4 жовтня 2013 року складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. на підставі протоколу № 1013378/1 від 27 вересня 2013 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1

Витребувано з володіння ОСОБА_4 зазначену квартиру.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року касаційну скаргу приватного підприємства "Нива-В.Ш." (далі - ПП "Нива-В.Ш.") відхилено. Рішення судів попередніх судових інстанцій залишені без змін.

21 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме пунктів 3.11, 3.12 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), статей 203, 215, 216, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2011 року, 16 квітня 2014 року, 9 вересня 2015 року, рішення Верховного Суду України від 27 травня 2009 року та постанови Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року та 18 листопада 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву суд касаційної інстанції відхиляючи касаційну скаргу ПП "Нива-В.Ш." та залишаючи без змін рішення судів попередніх судових інстанцій, виходив з доведеності фактів порушення організатором торгів пунктів 3.11, 3.5, 3.12 Тимчасового положення під час проведення оспорюваних прилюдних торгів. Зокрема, доведено що спеціалізованою організацією не повідомлено про час, дату, місце проведення прилюдних торгів усіх необхідних зацікавлених осіб; не опубліковано на відповідних інформаційних ресурсах інформації про нерухоме майно, що реалізовувалося з торгів; не забезпечено безперешкодної участі в торгах третього претендента - ОСОБА_8, - зазначені порушення значно вплинули на результати торгів та інтереси позивачів у справі.

Разом з тим, у наданому для порівняння рішенні від 27 травня 2009 року, ухваленого Верховним Судом України як судом касаційної інстанції, міститься висновок про те, що ні ЦПК України ні Закон України "Про виконавче провадження", не містять норм, які б давали право боржникам звертатись до суду з позовом про визнання публічних торгів недійсними, як і відсутні умови визнання їх недійсними, а містяться лише норми визнання публічних торгів такими, що не відбулися. Крім того, частина друга статті 388 ЦК України гарантує особам, які придбали майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист прав від можливості віндикації, а боржники не є стороною в таких правовідносинах.

В ухвалі від 23 лютого 2011 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Натомість відповідач та третя особа хоча й були повідомлені про накладення арешту та передачу їхнього майна на реалізацію, але у передбачені законом строки до суду із зазначеним позовом не звернулися. Крім того, суд дійшов висновку про те, що особа, яка придбала спірне майно в порядку виконання судового рішення, є добросовісним набувачем і відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в цієї особи.

В ухвалі від 16 квітня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновками про те, що проведені прилюдні торги з реалізації квартири, що належала третій особі у справі, відбулися з дотриманням вимог чинного законодавства, в тому числі пункту 3.12 Тимчасового положення.

Отже, порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником як приклад неоднакового застосування норм матеріального права, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову дійшов протилежних висновків щодо застосування саме норм пунктів 3.11, 3.12 Тимчасового положення та статей 203, 215, 216, 388 Цивільного кодексу України.

Крім того, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалу апеляційного суду і направив справу на новий апеляційний розгляд з передбаченої статтею 338 ЦПК України підстави порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим доводи заявника про невідповідність оскаржуваного судового рішення викладеним у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року та 18 листопада 2015 року висновкам є необґрунтованими з огляду на таке.

У постанові від 24 жовтня 2012 року Верховний Суд України скасував ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та направив справу на новий касаційний розгляд, оскільки суд касаційної інстанції не застосував до спірних правовідносин норми статей 203, 215 ЦК України та пункти 3.11, 4.12 Тимчасового положення та неправильно застосував норми частини першої статті 16 ЦК України, а також не встановив фактів порушення вимог Тимчасового положення та інших норм під час проведення прилюдних торгів; не з'ясував чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи порушені права й законні інтереси позивачів, які оспорюють результати торгів.

У постанові від 18 листопада 2015 року Верховний Суд України дійшов висновку про те, що головною умовою, яку повинні встановити суди для визнання прилюдних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому крім порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, повинне бути наявне порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Отже, виходячи з наведених у заяві доводів, змісту судового рішення суду касаційної інстанції, що переглядається, відсутні підстави, які б указували на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства "Нива - В.Ш.", ОСОБА_4, державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сулаєвої Аделі Рашидівни, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ОСОБА_8, про визнання недійсним договору, результатів прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння; за позовом ОСОБА_8 до приватного підприємства "Нива - В.Ш.", ОСОБА_4, державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сулаєва Аделя Рашидівна, про визнання результатів прилюдних торгів недійсними за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко