Справа № 453/722/14-ц
№ провадження 2/453/391/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі Павкевич Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Сколівської міської ради, Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_5, з участю третіх осіб комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих, служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори про визнання нечинними рішень, недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Сколівської міської ради, Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_5, з участю третіх осіб комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих, служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори про визнання нечинними рішень, недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом. Свої позовні вимоги мотивують тим, що проживають в однокімнатній квартирі одноквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, яка була виділена ОСОБА_6, матері позивача ОСОБА_1, з 1976 року. Під час приватизації квартири у 2013 році вони дізнались про те, що власником даного нерухомого майна є ОСОБА_5, який набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті родини ОСОБА_5, яким, згідно рішення комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих від 15.05.1992 року, дане майно було повернуто, як реабілітованим. Вважає вказане рішення та рішення Сколівської міської ради від 08.09.1992 року № 105 про зняття з балансу будинку АДРЕСА_1 та оформлення права власності на вказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_7 з подальшою реєстрацією у Стрийському МБТІ, а також свідоцтва про право власності, видане на ім'я реабілітованого ОСОБА_7 та свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих спадкоємцям реабілітованого незаконними та такими, що порушують його права, відтак просить визнати їх нечинними та скасувати. Одночасно просили поновити строк звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позові. Просив позов задоволити.

Належно уповноважений представник відповідача Сколівської районної ради Маринець Г.В. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, надала заяву вх. №4930 від 12.12.2016 року про застосування строку позовної давності. Додатково зазначила, що в попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 визнав той факт, що йому було відомо про оформлення спадщини спадкоємцями ОСОБА_5 ще у 1992 році. Вважає, що позивачі безпідставно пропустили строк звернення до суду з даним позовом, що згідно ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідач Сколівська міська рада, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не забезпечила явку в судове засідання свого представника.

Представники відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні проти позову заперечили, просять відмовити. Представник відповідача ОСОБА_10 надала заяву вх. №4930 від 12.12.2016 року про застосування строку позовної давності. Зокрема, вказує на той факт, що у 1993 році позивачу було відомо про повернення спірного житла спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_7, саме в цьому ж році у нього виникло право на позов, однак з таким позивач звернувся лише в 2014 році, тобто після закінчення строку позовної давності, що з урахуванням наведених норм, є підставою для відмови у позові.

Представник третьої особи Сколівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідувач Сколівської ДНК Батлюк В.І. подав заяву за вх. №2917 від 05.08.2016 року про розгляд справи без його участі, при винесені рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Коциба Р.Б. в судовому засіданні не заперечував щодо застосування строків позовної давності.

Представник третьої особи комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих Маринець Г.В. в судовому засіданні просила відмовити у позові. Не заперечувала щодо застосування строків позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 процесуальний строк звернення до суду. Визнано нечинним та скасовано рішення комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих року № 15 від 15.05.1992 р. «Про повернення конфіскованого під час репресій 40-50 років будинку в м. Сколе спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_7» та рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради № 105 від 08.09.1992 р. «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1». Визнано недійсними свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане 29.09.1992 р. виконавчим комітетом Сколівської міської ради на ім`я ОСОБА_7, зареєстроване у Стрийському МБТІ 15.01.1993 р. за № 432; свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок АДРЕСА_1, видане 02.08.1993 р. державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк Ю.П. на ім`я ОСОБА_14 та свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок АДРЕСА_1, видане 27.12.2012 р. державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. на ім`я ОСОБА_5.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, його дружина - ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх діти: ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4, за постановою особливої наради при НКВС СРСР від 08 квітня 1951 року були виселені з конфіскацією майна із міста Сколе Львівської області та визначені на спецпоселення в Іркутську область. На підставі ст. 3 Закону УРСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17 квітня 1991 року реабілітовані з поновленням в усіх громадянських правах, в тому числі з поверненням конфіскованого майна або його вартості. Зазначена обставина підтверджується довідкою про реабілітацію від 04 липня 1991 року № 4/5-20276.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 - помер.

У 1992 році спадкоємці померлого ОСОБА_7- ОСОБА_15 (дружина), ОСОБА_16 (син) та ОСОБА_17 (син), які на той час проживали у м. Волгограді, Російська Федерація, звернулися у комісію Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих із заявою про повернення частини конфіскованого будинку по АДРЕСА_1

Рішенням комісії Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих від 15 травня 1992 року № 15 повернуто будинок у АДРЕСА_1 спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням цієї ж комісії від 20 травня 1993 року № 6 постановлено виплатити компенсацію за незаконне конфісковане майно реабілітованому ОСОБА_7 в сумі 15 000 крб.

У зв'язку з тим, що реабілітовані чи їх спадкоємці не змогли своєчасно отримати нараховану їм компенсацію за незаконно конфісковане майно, рішенням комісії Сколівської районної ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих від 01 березня 1994 року № 7 переглянута сума компенсації за незаконно конфісковане майно, зокрема ОСОБА_7 сума компенсації визначена у розмірі 15 мін.з/п.

02 серпня 1993 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_15 (дружина померлого ОСОБА_7).

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складалося із цілого дерев'яного житлового будинку з однієї кімнати і однієї кухні, розміром житлової площі 17,5 кв. м, зазначеного в плані під літерою «А-1», та колодязя під літерою «К», які знаходяться по АДРЕСА_1, та належали померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Сколівської міської ради народних депутатів 29 вересня 1992 року.

20 вересня 2012 року померла ОСОБА_15, а 09 березня 2005 року помер її син ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_4.

27 грудня 2012 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом двоюрідному брату померлого ОСОБА_17 - ОСОБА_5, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Спадщина, на яке видано свідоцтво, складається із цілого дерев'яного житлового будинку з однієї житлової кімнати, розміром 17,5 кв. м та кухні, загальною площею 42,6 кв. м, зазначений на плані під літерою А-1, та господарських будівель і споруд: сараю Б, сараю В, колодязя К, огорожі № 2, хвіртки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У зазначеному свідоцтві про право на спадщину вказано, що спірний будинок і споруди належали ОСОБА_17, як такому, що прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_15, але юридично не оформив свої спадкові права.

Також установлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1, ще раніше, згідно з рішенням виконкому Сколівської міської ради депутатів трудящих від 12 грудня 1975 року № 133 була виділена Сколівському будинкоуправлінню для двірника будинкоуправління.

30 січня 1976 року виконкомом Сколівської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_6 (матері позивача ОСОБА_1.) видано ордер № 14 серії СТ, у який були включені також її діти: ОСОБА_18 (дочка) та ОСОБА_1 (син).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 «а», з 06 грудня 1991 року, а його дружина ОСОБА_2 - з 08 травня 2001 року, у спірному будинку з народження проживає неповнолітня дочка позивачів у справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_19 - померла.

Згідно з рішенням виконкому Сколівської міської ради від 30 червня 2011 року № 137 надано дозвіл на переоформлення лицьового рахунку на спірний житловий будинок з ОСОБА_19 на ОСОБА_1, а рішенням цього ж виконкому від 30 січня 2012 року № 18 доручено КП «Сколівське ЖКГ» прийняти на баланс житловий будинок АДРЕСА_1. Підставою для прийняття такого рішення була відсутність відомостей щодо перебування на балансі комунальної власності вказаного будинку та наявність ордера від 30 січня 1976 року № 14, рішення Сколівського МВК від 12 грудня 1975 року № 133 «Про надання квартири».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна.

Пунктом 9 постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993 року № 3812-XII «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» передбачено, що реабілітовані згідно із статтями 1 та 3 цього Закону особи (їх спадкоємці першої черги) мають право на повернення (відшкодування вартості) вилучених у них будинків, майна (стаття 5).

Не можуть бути повернені жилі будівлі, будинки реабілітованому (його спадкоємцям першої черги), якщо первинному набувачу вони були передані правомірно і знаходяться у його власності або перебудовані у нежилі будівлі чи суттєво перебудовані.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходився на балансі будинкоуправління. Зазначена обставина підтверджується довідкою Сколівського будинкоуправління №142 від 21.04.1992 року. Відтак, спірний будинок переданий позивачам на підставі ордера в користування та перебуває на балансі КП «Сколівське ЖКГ», тобто не перебував у власності сім'ї ОСОБА_1.

Окрім того, частиною 4 статті 338 ЦПК України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Аналогічне положення передбачене і підпунктом 4 пункту 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» від 14.06.2012 року №10.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції в ухвалі від 08 червня 2016 року зазначив, що Законом передбачена неможливість повернення будинку у разі, якщо первинному набувачу вони передані правомірно та знаходяться у його власності, а спірний будинок перебуває в користуванні позивачів.

Враховуючи, що позивачі не є власниками спірного будинку, відповідачі набули право власності на спадщину правомірно, а тому підстав для скасування рішення комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих №15 від 15.05.1992 року «Про повернення конфіскованого під час репресій 40-50 років будинку в м. Сколе спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_7» суд не вбачає.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Судом встановлено, що позивачам про порушення їх права на житло та про обставини такого порушення, а саме про повернення спірного майна спадкоємцям реабілітованого ОСОБА_7 та про набуття ними права власності на спірний будинок, було відомо з 1992 року, а тому позивачами пропущено строк звернення до суду з даним позов без поважних причин.

Суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановив, що права позивачів, про захист яких вони просить, не порушено, відтак дійшов висновку про безпідставність заявлених ними позовних вимог. Відтак, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю, а не через пропуск строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Сколівської міської ради, Сколівської районної ради Львівської області та ОСОБА_5, з участю третіх осіб комісії Сколівської районної ради з питань поновлення прав реабілітованих, служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації, державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори про визнання нечинними рішень, недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області Ясінський Ю.Є.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2016 року