Провадження № 6/369/308/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року головний державний виконавець ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області звернувся до суду з даним поданням. Свої вимоги мотивував тим, що у відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції на примусовому виконанні з 26.10.2016 р. перебуває виконавче провадження № 52735203 з виконання виконавчого листа № 369/1687/16-ц виданого 21.10.2016 р.Києво-Святошинським районним судом Київської області про зобов»язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 брати участь спілкуванні та вихованні з дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановити участь батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішення суду: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години в присутності матері ОСОБА_1; у подальшому : у вихідні дні : кожної неділі місяця з 10 години до 19 години.

26.10.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

30.11.2016 р. державним виконавцем встановлено, що згідно відомостей з сайту УДППЗ «Укрпошта» постанову про відкриття виконавчого провадження було вручено адресату особисто 08.11.2016 р.

Посилаючись на вищевикладене державний виконавець просив суд вирішити питання про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1,що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,с. Віта-Поштова,вул. І.Франка,9.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів подання, 21.10.2016 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист про стягнення про зобов»язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 брати участь спілкуванні та вихованні з дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановити участь батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішення суду: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години в присутності матері ОСОБА_1; у подальшому : у вихідні дні : кожної неділі місяця з 10 години до 19 години.

26.10.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага. Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 11 Закону передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Так судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про те, що державний виконавець повідомляв божника про проведення виконавчих дій з виходом до житла ОСОБА_1, оскільки державним виконавцем надано суду копії квитанцій, що свідчать про направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а не про отримання ОСОБА_1 вимог про надання останнім безперешкодного входження до житла державному виконавцю.

Також, з подання державного виконавця не вбачається, у чому саме полягала причина відсутності доступу до житла, та чи зумовлено це свідомими діями боржника спрямованими на перешкоджання діям державного виконавця або ж це пов'язано із відсутністю власника у квартирі з об'єктивних причин.

Крім того, в матеріалах подання державного виконавця відсутні акти про неможливість входження до житла боржника ОСОБА_1

За змістом ст. 376 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права, а саме про примусове проникнення до житла, за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Суду не надано доказів того, що державним виконавцем надсилалась боржнику вимога про надання доступу до житла.

Відсутність зазначених даних свідчить про відсутність підстав для задоволення головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 376, 208-223 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Д.Усатов