Справа №639/3285/16-ц
30 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова
У складі : головуючого - суддя Шиянової Л.О.
За участю секретаря - Крбеян К. О.
Представника позивача -ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) суму боргу за договором позики від 04.06.2016 р. у розмірі 601 244,70 грн. (шістсот одну тисячу двісті сорок чотири гривні 70 копійок), з яких 3% річних становить 4 547,00 грн., пеня - 55 322,30 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором поруки від 05.06.2015 р. у розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі) гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму судового збору, а саме -6 130,93 грн. (шість тисяч сто тридцять гривень 93 копійки) за подання позовної заяви про стягнення грошових коштів, та 275,60 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень 60 копійок) за подання заяви про забезпечення позову. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 4 червня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого він передає у користування ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 444548,00 грн. (чотириста сорок чотири тисячі п'ятсот сорок вісім гривень 00 копійок), що еквівалентно 21 170,00 (двадцять одна тисяча сто сімдесят) доларів США, а ОСОБА_3 приймає та зобов'язується повернути зазначену суму в обумовлений договором строк. На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_3 склав розписку від 04.06.2015 р.. Відповідно до п. 2 він зобов'язується здійснити повернення зазначеної п. 1 суми до «31» грудня 2015 р. Згідно п. 3 Договору повернення займаної суми здійснюється у грошовому еквіваленті гривні до долару США згідно офіційного курсу долара США, встановленого НБУ України на день повернення. Крім того, 5 червня 2015 р. між ним та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до якого вона поручається перед Позивачем за виконання ОСОБА_3 обов'язку щодо повернення грошових коштів за договором позики, але у розмірі, що не перевищує 1000 (однієї тисячі) гривень. До теперішнього часу ОСОБА_3 свого зобов'язання із повернення позичених коштів не виконав, хоча неодноразово обіцяв це зробити, уникає зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки. Позивач також звернувся з письмовою вимогою до ОСОБА_4, але й вона по сьогодні грошових коштів не сплатила. Виходячи із курсу долара США станом на 11.04.2016 р. сума основного боргу відповідача перед ним становить 542 375,40 грн. (п'ятсот сорок дві тисячі триста сімдесят п'ять гривень40 копійок). Відповідно до викладеного сума 3 процентів річних станом на 11.04.2016 р. розраховуються за формулою: 3% річних = 3 / 100 / 365 * сума боргу * дні прострочення; 3% річних = 3 / 100 / 365 * 542 375,40 грн.*102 = 4 547,00 грн. Також, п. 5 Договору сторони визначили, що за несвоєчасне повернення займаної суми відповідач сплачує пеню у розмірі 0,1 процента за кожен день прострочки. Отже, пеня розраховується на формулою: пеня = 0,1 /100 * сума боргу * дні прострочення; пеня = 0,1 / 100 * 542 375,40 грн. * 102 = 55 322,30 грн. Позивач зазначає, що таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_3 перед ним складає 602 244,70 грн. (шістсот дві тисячі двісті сорок чотири гривні 70 копійок), з яких 3% річних становить 4 547,00 грн., пеня - 55 322,30 грн. Оскільки ОСОБА_4 поручилася перед позивачем за виконання договору позики, сума боргу ОСОБА_4 зменшується на 1000 (одну тисячу) гривень. В зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від повернення суми боргу, позивач звернувся до суду.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 11.04.2016 року, у судовому засідання позов підтримала у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання неодноразово не з'явився, про слухання на 31.05.2016 року повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30), причину неявки суду не повідомив, подальша кореспонденція, направлена на його адресу, повернута до суду з відміткою «зі спливом строку зберігання», клопотання про слухання справи у його відсутність або про відкладення слухання справи до суду не надходило (а.с. 37-38, 42-43).
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала (а.с.41).
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст. 224 ЦПК України.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін і розгляду справи у відсутності відповідачів та вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 4 червня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого позивач передає у користування ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 444548,00 грн. (чотириста сорок чотири тисячі п'ятсот сорок вісім гривень 00 копійок), що еквівалентно 21 170,00 (двадцять одна тисяча сто сімдесят) доларів США, а ОСОБА_3 приймає та зобов'язується повернути зазначену суму в обумовлений договором строк (а.с.5).
На підтвердження отримання грошових коштів від позивача, ОСОБА_3 склав розписку від 04.06.2015 р. (а.с. 6).
Відповідно до п. 2 ОСОБА_3 зобов'язується здійснити повернення зазначеної п. 1 суми до 31 грудня 2015 р.
Згідно п. 3 Договору повернення займаної суми здійснюється у грошовому еквіваленті гривні до долару США згідно офіційного курсу долара США, встановленого НБУ України на день повернення.
Крім того, 5 червня 2015 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_4 поручається перед ОСОБА_2 за виконання ОСОБА_3 обов'язку щодо повернення грошових коштів за договором позики, але у розмірі, що не перевищує 1000 (однієї тисячі) гривень (а.с. 7-9).
До теперішнього часу ОСОБА_3 свого зобов'язання із повернення позичених коштів не виконав, хоча, як зазначає позивач, неодноразово обіцяв це зробити, уникає зустрічі, не відповідає на телефонні дзвінки.
ОСОБА_2 звернувся з письмовою вимогою про повернення коштів до ОСОБА_4 (а.с. 10).
Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, за вказаних підстав відповідно до статті строк виконання зобов'язання сплати грошових коштів має визначатись моментом пред'явлення вимоги.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.
У відповідності з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові по справі 6-63цс 13 від 18 вересня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджує як його укладення так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Сума 3 процентів річних станом на 11.04.2016 р. розраховуються за формулою:
3% річних = 3 / 100 / 365 * сума боргу * дні прострочення
3% річних = 3 / 100 / 365 * 542 375,40 грн.*102 = 4 547,00 грн.
Також, п. 5 Договору Сторони визначили, що за несвоєчасне повернення займаної суми Відповідач сплачує пеню у розмірі 0,1 процента за кожен день прострочки.
Отже, пеня розраховується на наступною формулою:
Пеня = 0,1 /100 * сума боргу * дні прострочення
Пеня = 0,1 / 100 * 542 375,40 грн. * 102 = 55 322,30 грн.
Згідно до ч.2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачами грошових коштів, отриманих за розпискою від позивача, суд вважає, що вказаними діями відповідачі порушують законні права позивача - власника грошових коштів, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідачів на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань безумовно підтверджується фактом наявності у позивача оригіналу розписки відповідача про отримання грошей.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 6022 грн. (а.с.1). Крім того, суд вважає, що витрати за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 275,60 грн. стягненню не підлягають, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року заява представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості повернута.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 5,7,8, 10, 11,57,60,88,169,212-215,224-227,228 ЦПК України, ст. ст.509,525,526,530,610,611,629,631,1046,1047 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити
Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 04.06.2015 року у розмірі 601 244 ( шістсот одна тисяча двісті сорок чотири) грн.70 коп., з яких три проценти річних у сумі 4 547 (чотири тисячі п'ятсот сорок сім) грн. 00 коп., пеня - 55 322 (п'ятдесят п'ять тисяч триста двадцять дві) грн. 30 коп. та судовий збір у сумі 6022 (шість тисяч двадцять дві) грн.45 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором поруки від 05.06.2015 року у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення..
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Харкова апеляційної скарги, поданої протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Суддя Л.О. Шиянова