СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/427/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

28.07.2015 року ПАТ «Старокиївський банк» звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №02/980/К/087 від 03.06.2008 в розмірі 1 694 541,55 грн., за кредитним договором №02/980/К/088 від 03.06.2008 року просить стягнути заборгованість в розмірі 6 269 803,07 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.06.2008 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори №02/980/К/087 та №02/980/К/088, відповідно до умов яких банк надав відповідачу кредит в сумі 550 000,00 грн. та 1 850 000,00 грн., зі сплатою 18 % річних. З урахуванням укладених додаткових угод, термін користування кредитом встановлено до 15.04.2015 року. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 22.07.2015 року заборгованість за кредитним договором №02/980/К/087 від 03.06.2008 року, становить 1 694 541,55 грн., в тому числі, заборгованість за кредитом - 500 000,00 грн., проценти - 507 472,17 грн., пеня по кредиту - 200 260,27 грн., пеня по процентам - 186 829,11 грн., штраф - 300 000,00 грн. Заборгованість по кредитному договору №02/980/К/088 від 03.06.2015 року становить 6 269 803,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом -1 850 000,00 грн., проценти - 1 877 572,53 грн., пеня по кредиту - 740 963,01 грн., пеня по процентам -691 267,53 грн., штраф - 1 110 000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 04.08.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. В судове засідання 05.08.2016 року на судові дебати не з'явився.

Представник відповідача заперечував проти позову з тих підстав, що кредитні договори та подальші додаткові угоди, заяви, тощо відповідач не укладав з позивачем та не підписував, кошти за договорами не отримував, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує вимоги тим, що 03.06.2008 року між АБ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір №02/980/К/087 (а. с. 6 - 8), відповідно до п. 1.1 якого кредитор надав позичальнику на умовах, визначених договором, грошові кошти в сумі 550 000,00 грн., зі сплатою 18 % річних, а також, що 03.06.2008 року сторонами укладено кредитний договір №02/980/К/088 (а. с. 20 - 22), в силу п. 1.1 якого кредитор надав позичальнику на умовах, визначених договором, грошові кошти в сумі 1 850 000,00 грн., зі сплатою 18 % річних. Кінцевий термін погашення заборгованості по 15.04.2014 року, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до кредитних договорів (а. с. .15 - 19).

Факт надання коштів відповідачу банк підтверджує меморіальними ордерами №3968/1, №3966/1 від 03.08.2008 року, заявою на видачу готівки №52 від 03.08.2008, випискою банку за особовим рахунком (а. с. 25 - 37).

Відповідач категорично заперечує факт укладання вказаних договорів та отримання коштів, у зв'язку із чим, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 18.05.2016 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу (а. с. 173-174).

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення експертизи №682/тдд від 21.06.2016 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 в наступних документах: кредитний договір №02/980/К/087 від 03.06.2008, кредитний договір №02/980/К/088 від 03.06.2008 року, заява про видачу готівки №52 від 03.07.2008 року - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (а. с. 184-188).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В силу ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Частина 1 статті 11 ЦК України встановлює, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно «Положення про паспорт громадянина України» (в редакції Постанови ВР 3423-12 від 02.09.93), що затверджено Постановою Верховної Ради України від 2 вересня 1993 року N 3423-12, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним».

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, народився 03.06.1962 р.

Як вбачається з матеріалів даної справи, на а. с. 38 є завірена Банком копія паспорту відповідача, на третій сторінці якого відсутня фотокартка останнього, яка мала бути вклеєна на час укладення спірних договорів по досягненню відповідачем 45-річного віку.

Тому, згідно вказаного Положення, паспорт відповідача у період з 04.06.2007 року по 09.10.2010 року був недійсним.

Обставина недійсності паспорта позивача у період з 04.06.2007 року по 09.10.2010 року встановлена рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі ун. № 759/18426/14-ц пр. № 2/759/969/15 за позовом ПАТ «Старокиївський Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що набрало законної сили (а. с. 143-145).

За таких обставин, особа, яка з вказаним паспортом зверталася до банку, не могла бути встановлена та ідентифікована, оскільки паспорт був недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Тобто, в силу наведеної норми за кредитним договором виникають зобов'язання між банком (кредитодавцем) та позичальником - особою, яка отримує кошти і зобов'язується їх повернути та сплатити проценти.

Відповідач заперечує факт укладання кредитних договорів та отримання коштів, а згідно Висновку експерта №682/тдд від 21.06.2016 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 на кредитному договорі №02/980/К/087 від 03.06.2008, кредитному договорі №02/980/К/088 від 03.06.2008 року та заяві про видачу готівки №52 від 03.07.2008 року - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Наведені вище обставини підтверджують заперечення відповідача, що він не підписував договорів і не отримував коштів. Банк жодним чином не спростував вказаних тверджень відповідача.

За таких обставин безпідставними і недоведеними є посилання представника позивача на те, що Банк свої зобов'язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитні кошти, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 57, 58, 60 ЦПК України, представником позивача не надано жодного доказу отримання відповідачем зазначених кредитних коштів та не спростовано Висновку експерта.

Статтями 6, 627 ЦК України, законодавчо закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, в частині 3 вказано, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Юридичним підтвердженням такого волевиявлення при укладенні цивільно-правового договору є підписи його сторін або їх представників.

Судом достовірно встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 на кредитних договорах, які є предметом даного спору, вчинені не відповідачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність у відповідача його вільного волевиявлення на укладення кредитних правочинів і відсутність вимоги, додержання якої відповідно до ч. 2 ст.203 ЦК України є необхідною для чинності правочину. Суду не надано доказів того, що відповідач отримав кошти і взяв на себе договірний обов'язок щодо повернення кредитних коштів.

Відповідачем на підставі належних і допустимих доказів доведено факт не укладання кредитних договорів, на підставі яких позивач просить суд стягнути кошти, а також неотримання коштів за договорами. За таких обставин у ОСОБА_1 не виникало жодних кредитних зобов'язань за договорами №02/980/К/087 від 03.06.2008 та №02/980/К/088 від 03.06.2008 року, а у ПАТ «Старокиївський банк» відсутнє право вимоги за вказаними договорами до відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 14, 509, 203, 627, 629, 1054, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмови у задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ