Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 274/1222/16-ц
Провадження №2/0274/730/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Хавронюк О. Л. з участю секретаря - Лободи В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку № 3-а по вул.Б.Хмельницького в с.Красівка Бердичівського району в порядку спадкування псля смерті сестри ОСОБА_3 У вчиненні такої нотаріальної дії відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

В судове засідання 29,03.2016 року позивач,відповідач ОСОБА_2, представник відповідача не з"явились.Позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності ,що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Позивач згідно заяви позов підтримує повністю, при розгляді справи просив позов задоволити.

Відповідачі причини неявки в судове засідання не повідомили, а тому суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить ч.4 ст.169 ,ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази прийшов до висновку про задоволення вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 4.02.2014 року, вона була зареєстрована та проживала до дня смерті в будинку № 3-а по вул.Б.Хмельницького в с.Красівка Бердичівського району(а.с.8-10).З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулись брати спадкодавця -позивач та відповідач ОСОБА_2, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі та лист нотаріуса (а.с.20-21).Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки ,які знаходяться по вул.Богдана Хмельницького, 3-а в с.Красівка Бердичівського району Житомирської області, про що винесено постанову(а.с.10). В ній вказано на відсутність правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку.

За даними Бердичівського МБТІ на вказаний вище будинок правоустановлюючі документи відсутні (а.с.11), технічний паспорт виготовлено 15.01.2015 року на ім"я позивача(а.с.12-15) , згідно з паспортом будинок 1962 року забудови. Відповідачем видано довідку про те, що спадкодавець отримала земельну ділянку, відведену для обслуговування будинку розміром 0,25 га на законних підставах у власність із фонду сільської ради(а.с.23).Отже, матеріали справи свідчать, що будинок збудовано на земельній ділянці, переданій в користування в установленому законом порядку, технічний стан будинку відповідає нормативним вимогам(а.с.19-20).

Спадкодавець не оформив право власності на будинок за життя.Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.98 року. Права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до 29.06.98 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов"язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.67 Закону України '"Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.В матеріалах справі є докази звернення позивача в нотаріальну контору про прийняття спадщини , судом з"ясовано, що позивач і відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті сестри.Нотаріус виніс постанову про причини неможливості видати свідоцтво про право на спадщину.Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Наведене свідчить, що позивач вправі заявляти вимогу про набуття ним права на нерухоме майно- частину будинку в порядку спадкування ,позовні вимоги є підставними.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212- 215,224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку № 3-а з господарськими спорудами та будівлями по вул.Б.Хмельницького в с.Красівка Бердичівського району в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3,яка померла 4.02.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення .

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів після отримання копії рішення.

Суддя :