Ухвала іменем україни 21 березня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на виконання заочного рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року,

в с т а н о в и в:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив оформити і видати виконавчий лист на виконання заочного рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року.

Свої вимоги мотивував тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року задоволено його позов до ПАТ «Кредитпромбанк» про стягнення боргу за договором тимчасового банківського внеску «Класичний» від 15 грудня 2009 року в сумі 866 327,91 грн.

Вказане судове рішення ПАТ «Кредитпромбанк» не оскаржувалось і набрало законної сили.

За його заявою Київський районний суд м. Сімферополя Республіки Крим видав виконавчий лист, що не відповідає законодавству України та не може бути виконаний на території України у встановленому порядку.

Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року підсудність заяви ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа визначено Шевченківському районному суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року повернуто заявнику для подачі до належного суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу виконавчого листа.

Одночасно ОСОБА_2 просить поновити строк на касаційне оскарження зазначених ухвал, посилаючись на поважність причин його пропуску

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

Разом з тим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про видачу виконавчого листа для подання її до належного суду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що питання пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу, відповідно до вимог ст. 368 ЦПК України.

Справа, у якій заявник звернувся із заявою про видачу виконавчого листа, розглянута по суті Київським районним судом м. Сімферополя у березні 2014 року.

Станом на день звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу виконавчого листа - у грудні 2014 року, м. Сімферополь є тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлюється особливий правовий режим на цій території, визначається особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 12 згаданого Закону передбачається, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд, поряд з іншими, цивільних справ (підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються апеляційним судом міста Києва.

Разом з тим, дія цієї статті поширюється лише на справи, які перебувають у провадженні судів, розташованих на окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, і розгляд яких не закінчено.

Як вбачається, справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Кредитпромбанк» про стягнення боргу за договором тимчасового банківського внеску, розглянута по суті, за результатами розгляду якої ухвалено рішення.

Тобто ця справа розглядом закінчена.

Зміна територіальної підсудності на заяви, що подаються після ухвалення судового рішення, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не передбачена.

Таким чином, судами правильно визначено характер спірних правовідносин та визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на виконання заочного рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк