Справа № 397/50/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2016 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді КОМЛАЧ О.Ф.,

при секретарі ІВАНЕНКО Н.Л.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Олександрівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності по кредитному договору,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованність за кредитним договором в сумі 15107 грн. 89 коп..

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 21).

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що в 2007 році оформила кредит та здійснювала платежі. Потім виникла заборгованість, так як в неї захворів чоловік і вона доглядала за ним, не працювала. Вона отримувала дві картки - першу в 2007 році, другу картку - в 2009 чи 2010 році. Під час отримання другої картки її фотографували. Останній платіж по кредиту здійснила в 2011 році по другій картці, потім більше нічого не сплачувала. Листи від банку про необхідність сплати заборгованості не отримувала, лише телефонували їй. Не згодна сплачувати кредит. Просила застосувати строк позовної давності.

Заслухавши думку відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.625 та ст.1052 ЦК України, боржник не звільняється від ввідповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.

Згідно ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.12.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.19) та відповідачем було укладено договір б/н про надання банківських послуг, а саме надання кредиту. Відповідач погодилася, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Відповідач отримала картку № 361013 з пін-кодом - 20.12.2007 року (а.с.8-14).

Згідно Умов і Правил надання банківських послуг:

п.3.1 - для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку, її вид та строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої сторони уклали договір про надання банківських послуг, датою укладання договору являється дата відкриття рахунка, зазначена в розділі « відмітки банка» заяви;

п.3.2 відповідач погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банка і відповідач дає йому право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт;

п.3.4 - клієнт використовує платіжну картку в розмірі платіжного ліміту для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів на рахунки інших осіб, а також для отримання готівки;

п.5.2 - банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або в визначеній банком частині в разі невиконання відповідачем своїх боргових зобов'язань і інших зобов'язань по даному Договору;

п.6.5. відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його користування, а також сплачувати комісії на умовах договору;

п.6.6. - у випадку невиконання зобов'язань по договору, за вимогою банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку;

п.8.6. при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

п.9.12. договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна з сторін не проінформує про його припинення, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.9-14).

Згідно розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31.10.2015 року становить 15107 гривень 89 копійок, що складається з заборгованості за кредитом - 1751 грн. 12 коп., заборгованість за процентами - 9361 грн. 16 коп., комісії - 2800 грн. 00 коп., заборгованість по штрафам - 1195 грн. 61 коп. (а.с. 5-7).

26.04.2016 року та 27.05.2016 року судом винесено ухвали про обв'язкову явку в судове засідання представника позивача для дачі особистих пояснень (а.с. 59, 71), які отримано позивачем (а.с. 65, 75). Однак представник позивача в судове засідання не з'явився.

Представнику позивача направлявся запит про надання суду відомостей про строки дії картки №361013, виданої відповідачу 20.12.2007 року на виконання умов кредитного договору та чи продовжувалися строки дії вказаної картки, чи перевипускалася інша та чи направлялися відповідачу вимоги про повернення кредиту та інших коштів згідно умов договору (а.с. 44), який було отримано останнім (а.с. 46).

Представником позивача, на запит суду (а.с. 44), направлено виписку про рух грошових коштів на рахунку відповідача (а.с.48-53). Також зазначив, що на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору останній були видані картки: №1854 строк дії до 31.11.2009 року; №361013 строк дії до 31.12.2011 року; №673268 строк дії до 31.06.2015 року (а.с. 47).

З заяви вбачається, що відповідачу 20.12.2007 року видано картку № 361013 (а.с.8).

Як було встановлено в судовому засіданні відповідачем початково сплачувалися кошти на погашення кредиту. Але вподальшому в неї виникла заборгованість так як відповідач доглядала за хворим чоловіком, який помер в 2009 році (а.с. 31, 33, 39). З червня 2012 року відповідач не працює (а.с. 29, 32), підсобного господарства не отримує, земельної ділянки не має (а.с. 30), перебуває на обліку в Олександрівському районному центрі зайнятості і допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 34).

Оскільки відповідачем кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, тому позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту та інших коштів відповідно до умов договору.

Однак, відповідач просить застосувати строки позовної давності, подавши про це відповідну заяву (а.с.40).

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальні позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст.266 ЦК України - зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивачем видано відповідачу платіжну карту №361013 (а.с. 8), строк дії якої, як зазначено представником позивача, встановлено до 31.12.2011 року (а.с. 47), і яка відповідно до п.3.4 Умов та Правил надання банківських послуг являє собою платіжний засіб, який використовується для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів на рахунки інших осіб, а також для отримання готівки.

Представник позивача надав до суду інформацію, що на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору останній були видані картки: №1854 строк дії до 31.11.2009 року; №361013 строк дії до 31.12.2011 року; №673268 строк дії до 31.06.2015 року (а.с. 47).

Відповідач в судовому засіданні суду пояснила, що отримувала дві картки - першу в 2007 році. Другу картку вона отримала в 2009 чи 2010 році, тоді ж її і сфотографували.

Представник позивача, на неодноразову вимогу суду про явку в судове засідання для дачі особистих пояснень, до суду не з'явився та не надав доказів, які б спростували вищезазначені пояснення відповідача.

Згідно ч.2 та ч.3 ст. 10 ЦК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки, представник позивача не надав суду достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували отримання відповідачем картки №673268, тому суд вважає, що заборгованість у відповідача за кредитним договором виникла по картці №361013.

З наданої представником позивача виписки про рух коштів на рахунку відповідача вбачається, що останній платіж відповідачем по картці №361013 здійснено 24.12.2011 року (а.с. 48-53).

В матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження того, що позивач надсилав відповідачу претензії відносно невиконання останнім договірних зобов'язань.

Суд знаходить, що з 24.12.2011 року позивач отримав відомості щодо не повернення кредиту і з цього часу повинен був вчиняти певні дії щодо налагодження виконання умов договору. Однак, позивач ніяких дій неправлених на погашення кредиту не здійснював.

Отже, після 24.12.2011 року у позивача виникло право вимоги до відповідача про повернення кредитних коштів за договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що останнім днем пред'явлення вимоги до відповідача по стягненню заборгованості по кредиту є 24 грудня 2014 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 11 січня 2016 року (а.с. 3-4).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачем пропущений строк позовної давності у даному спорі. А тому, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Також, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, тому, у відповідності ст.88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 10, ст.11, ст. 88, ст.214, ст. 215 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити Публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 ПРИВАТБАНК в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності по кредитнму договору за спливом строків позовної давності.

На рішення суду може бути подана через Олександрівський районний суд в апеляційний суд Кіровоградської області апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: /підпис/

Копія вірна

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3

Рішення набрало законної сили _______________________________________.

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі №397/50/16-ц (н/п 2/397/85/16).

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3