1Справа № 335/2271/16-ц 2/335/869/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретареві Якимовій О.С., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Кей-Колект про визнання недійсним договору іпотеки в частині застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визнання договору іпотеки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Кей -Колект про визнання недійсним договору іпотеки в частині застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визнання договору іпотеки припиненим, зазначивши в позові наступне. 25.09.2007 року між ним та АКІБ „Укрсиббанк (правонаступником якого є ПАТ „Укрсиббанк) був укладений договір про надання споживчого кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за договором 25.09.2007 року укладений договір іпотеки. 12.12.2011 р. між ПАТ„Укрсиббанк і ТОВ „Кей-Колект був укладений договір факторингу, згідно з яким ПАТ„Укрсиббанк передає, а ТОВ „Кей-Колект приймає право вимоги відносно погашення заборгованості за кредитними договорами.Одночасно з відступленням права вимоги до відповідача перейшли всі права за договорами іпотеки, іпотекодержателем став відповідач. Позивач вважає, що іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя ( розділ 5 (п.п.5.1,5.2,5.3,5.4) в договорі іпотеки № 0/з від 25.09.2007 р. не відповідають вимогам Закону України „Про іпотеку в редакції від 12.05.2006 року, та просить суд визнати недійсним договір іпотеки № 0/з від 25.09.2007 року в частині застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.5.1,5.2,5.3,5.4).

Під час судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, зазначивши про те, що 28.07.2015 року відповідач прийняв рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме зареєструвати за ним право власності на іпотечне майно. У звязку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі ст.17 Закону України „Про іпотеку іпотека припинилася, у звязку з чим позивач доповнив свої позовні вимоги та просить суд визнати договір іпотеки № 0/з від 25.09.2007 року припиненим з 28.07.2015 року.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача проти позову заперечувала, надавши пояснення про те, що іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя ( розділ 5 (п.п.5.1,5.2,5.3,5.4) в договорі іпотеки № 0/з від 25.09.2007 р. відповідає вимогам Закону України „Про іпотеку, договір іпотеки є діючим до повного виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту, та не є припиненим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини і визначені до них правовідносини.

25.09.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ „Укрсиббанк (правонаступник ПАТ „Укрсиббанк) був укладений договір про надання споживчого кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за договором 25.09.2007 року укладений договір іпотеки № 0/з, на підставі якого позивач передав в іпотеку нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, укладеного між АТ „УкрСиббанк та ТОВ „Кей-Колект, ОСОБА_3 здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором від 25.09.2007 року.

28 липня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, як державний реєстратор прав на нерухоме майно, прийняв рішення про державну реєстрацію іншого речового права (іпотека) квартири № 91 в будинку № 3 а по пр.Маяковського в м.Запоріжжя, за ТОВ „Кей-Колект.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за індексним номером 10666200 від 04.08.2015 р. про державну реєстрацію права власності за ТОВ „Кей-Колект на квартиру за адресою:АДРЕСА_2.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 р. постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2016 року залишена без змін.

Як встановлено судами адміністративної юрисдикції, дії приватного нотаріуса ОСОБА_3 щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, без вчинення нотаріальної дії з майном, які виникли на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, були протиправними.

Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь- який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Суд бере до уваги, що п. 39. Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгялду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. визначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" закріплено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Укладення 25 вересня 2007 року АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 іпотечного договору, умови якого містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згоду на укладення якого надав позивач і така згода у встановленому порядку нотаріально посвідчена, не дає підстав вважати, що умови договору, а саме п.5.1, 5.2,5.3,5.4 розділу 5 договору не відповідали вимогам діючого на час укладення договору Закону України „Про іпотеку, зокрема і ст.ст. 215, 203 ЦК України.

Стосовно позовних вимог про припинення договору іпотеки, суд зазначає наступне.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених законом.

Тобто, у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, іпотека припиняється в силу закону.

Закон не передбачає у цьому випадку звернення сторони Договору іпотеки з вимогами про припинення іпотеки, або вчинення будь-яких інших дій, крім реєстрації права власності на предмет іпотеки у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду.

Іпотекодавець, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" не позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх прав, однак у разі їх порушень або невизнання.

При зверненні до суду позивач не обґрунтував в чому полягає порушення його прав та не надав суду доказів, що його право є порушеним або не визнається з боку ТОВ «Кей-Колект».

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Кей-Колект про визнання недійсним договору іпотеки в частині застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визнання договору іпотеки припиненим, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Рибалко Н.І.