Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

СитнікО.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Полтаваагротранс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом виселення відповідача з житлової кімнати (секції) АДРЕСА_1 Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14 листопада 2014 року, укладеного із Публічним акціонерним товариством «Полтаваагротранс» (далі - ПАТ «Полтаваагротранс»), на праві власності належить вищевказана кімната в гуртожитку. У зазначеній кімнаті зареєстрований та проживає відповідач, який відмовляється звільнити приміщення, чим порушує її права, які просила захистити у вищевказаний спосіб, шляхом усунення перешкод у користуванні житлом та виселення відповідача на підставі ст. ст. 316, 318, 319, 321, 386, 391 ЦК України.

У травні 2015 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічний позов, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу житлової кімнати (секції) АДРЕСА_1, укладений 14 листопада 2014 року між ПАТ «Полтаваагротранс» та ОСОБА_4 Свої вимоги обґрунтовував тим, що оспорюваний договір порушує його житлові права, оскільки він на законних підставах як член сім'ї наймача (його матері) із 1978 року проживає у спірній кімнаті. Після смерті матері у грудні 2012 року він продовжує постійно проживати у спірній кімнаті і виконувати усі обов'язки за договором найму, отже набув право постійного проживання у цьому приміщенні.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Усунуто перешкоди у користуванні власністю - житловою кімнатою площею 11,1 кв. м секції АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_5 з житлової кімнати (секції) АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову ОСОБА_4, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні указаного позову відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірна кімната ОСОБА_5 у користування не надавалася, а право користування кімнатою не успадковується, тому у ПАТ «Полтаваагротранс» відсутній обов'язок забезпечувати ОСОБА_5 житлом, отже користування останнім спірною кімнатою порушує права позивача як нового власника.

Однак із висновками суду першої інстанції у частині вирішення первісного позову обґрунтовано не погодився апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд виходив із того, що спірна кімната у 1978 році була надана ПАТ «Полтаваагротранс» на сім'ю ОСОБА_6 у складі двох осіб, у платне користування на підставі договору найму. При цьому апеляційний суд правильно вважав, що оскільки строк договору найму житла у договорі не визначений, тому відповідно до ст. 259 ЦК УРСР він укладений на невизначений строк.

Із січня 2004 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжували користуватися спірним житлом на підставі зазначеного договору найму відповідно до приписів глави 59 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 816 ЦК Україниособи, які постійно проживають з наймачем, набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом.

Відповідно до ч. 2 ст. 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його із житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.

У зв'язку з цим апеляційний суд правильно вважав, що закон не вимагає обов'язкового переукладення нового договору найму з іншою повнолітньою особою, яка проживала з наймачем, у разі смерті останнього.

Установлено, що після смерті у грудні 2013 року своєї матері ОСОБА_5 залишився проживати у спірному житловому приміщенні і продовжував виконувати обов'язки наймача. До 14 листопада 2014 року (дата укладення договору купівлі-продажу спірного приміщення) ПАТ «Полтаваагротранс» будь-яких заходів щодо припинення відносин найму спірного приміщення ОСОБА_5 не вживало, таким чином попередній власник приміщення погодився із заміною наймача.

Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі заміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність підстав для усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення ОСОБА_5, адже перехід права власності на спірне приміщення до позивача ОСОБА_4 автоматично не стає підставою для припинення права користування житлом для ОСОБА_5

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі позивача доводи про помилковість висновків апеляційного суду про те, що після смерті наймача спірного житла до відповідача перейшли всі права, визначені договором найму, спростовуються змістом ч. 2 ст. 824 ЦК України та установленими судом обставинами справи, а також зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Доводи касаційної скарги про те, що після смерті наймача кімнати товариство зверталося до відповідача із повідомленням про намір продажу спірної кімнати та відсутність наміру укладення з відповідачем договору найму, не впливають на правильність висновків апеляційного суду, виходячи зі ст. 11 ЦПК України, а також враховуючи предмет і підстави поданого позову, характер спірних правовідносин та положення ст. 814 ЦК України.

Разом із тим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що про реєстрацію іншої особи у спірній кімнаті позивачу ОСОБА_4 було відомо станом на час укладення 14 листопада 2014 року між нею та ПАТ «Полтаваагротранс» договору купівлі-продажу спірної кімнати, про що свідчить п. 6 зазначеного договору (а. с. 5).

Відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів сім'ї; наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Враховуючи, що договір найму фактично укладено на невизначний строк, який у судовому порядку недійсним не визнавався, питання про його розірвання позивачем не ставилося, тому відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право користування спірною кімнатою з підстав, зазначених у позові.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак