Справа №591/5726/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1561/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою через представника ОСОБА_4,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль",

третя особа - ОСОБА_6,

про захист прав споживачів

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль" до ОСОБА_3, ОСОБА_6

про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

10 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з названим позовом, остаточно уточнивши свої вимоги, просив суд зобовязати відповідача внести зміни до кредитного договору (рефінансувати договір) № 014/30650/81/81536 від 28.12.2007 р., укладеного між ним та банком за спеціальним курсом (курс переведення 11 грн.) та новою відсотковою ставкою- 17% річних, без пролонгації. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач надіслав йому лист-повідомлення з пропозицією сплачувати борг за договором по курсу 11 грн. за 1 долар США та сплачувати відсотки за користування кредитом за річною ставкою 17%, без пролонгації. З такою пропозицією він погодився. Однак банк в подальшому не уклав з позичальником жодних документів для приведення листа в дію. Вважає, що така бездіяльність банку порушує його права.

Просив суд зобовязати ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" рефінансувати кредитний договір № 014/30650/81/81536, який був укладений 28.12.2007 р. між ОСОБА_3 та ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" в особі СОД ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" за спеціальним курсом (курс переведення 11 грн.) та новою відсотковою ставкою 17% річних, без пролонгації.

28 серпня 2016 року ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив стягнути достроково солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/30650/81/81536 від 28.12.2007 р. у сумі 30 973,35 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 684 119 грн. 74 коп. та судовий збір.

Свої вимоги мотивував тим, що між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №014/30650/81/81536, відповідно до якого банк надає позичальникові кредит у сумі 31 400,00 доларів США строком до 18.12.2027 р. зі сплатою 13% річних з подальшим укладенням додаткової угоди №1, якою тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу (надано "кредитні канікули").

В забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору було укладено Договір поруки №81536-П від 28.12.2007 р., згідно якого ОСОБА_6 виступила поручителем ОСОБА_3 і взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням ОСОБА_3, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобовязань.

ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" посилався на те, що відповідачі не виконують умови договору, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка становить 30 973,35 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 684119 грн.74 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у звязку з їх необґрунтованістю.

Зустрічний позов ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" задоволено.

Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/30650/81/81536 від 28 грудня 2007 року у сумі 30973,35 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 684119,74 грн.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" витрати по оплаті судового збору по 1827 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Зокрема, ОСОБА_3 прохає ухвалити нове рішення про задоволення заявленого ним позову та про відмову у задоволенні позову ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" ;

зобовязати ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" рефінансувати договір № 014/30650/81/81536, який був укладений 28.12.2007 р. між ОСОБА_3 та ПАТ "ОСОБА_5 Аваль", за спеціальним курсом (курс переведення 11 грн.) та новою відсотковою ставкою 17% річних, без пролонгації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

28 грудня 2007 року між ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/30650/81/81536, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 31400 доларів США, із сплатою 13 відсотків річних та строком дії 240 місяців.

21 серпня 2009 року до вказаного кредитного договору укладено додаткову угоду №1, якою тимчасово, на період з 21 вересня 2009 року до 21 лютого 2010 року, зменшено розмір щомісячного платежу до 215 доларів США (т.1 а.с.43).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

З пояснень ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та матеріалів справи вбачається, що у звязку зі знеціненням гривні та подорожчанням долара США в кінці 2014 року та на початку 2015 року він неодноразово звертався до працівників базового відділення м. Суми ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" з проханням вирішити питання рефінансування за кредитним договором.

ОСОБА_3 пояснив, що 29 січня 2015 року від провідного економіста Банку ОСОБА_7 надійшла пропозиція щодо перегляду умов кредитування. Зокрема. Йому був наданий адресований на його імя лист, у якому зазначалось про те, що АТ "ОСОБА_5 Аваль" розглянув його заяву-анкету на перегляд умов кредитування від 26 січня 2015 року за кредитним договором № 5041 від 28 грудня 2007 року та пропонує здійснити рефінансування кредиту або за першою пропозицією, або за другою пропозицією. Зміст цих пропозицій був наведений в цьому ж листі.

Він вибрав пропозицію № 2, зміст якої зводився до наступного :

"рефінансування кредиту за спеціальним курсом (курс переведення 11 грн.) нова відсоткова ставка 17 % річних, новий термін до погашення місяців (без пролонгації)".

В названому листі він зазначив, що погоджується на пропозицію № 2 і поставив свій підпис ( т.1 ас. 10) .

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_3 посилався на те, що підписанням названого листа сторони дійшли згоди щодо зміни істотних умов існуючого кредитного договору, а саме, внесення змін до статей кредитного договору (викладення в новій редакції), які регулюють розмір оплати Позичальником щомісячних платежів (переведення по курсу 11 грн., зміна курсу валюти кредиту), та розмір процентної річної ставки (зміна з 13% на 17%).

ОСОБА_3 посилався на те, що в порушення вимог ст.ст. 641, 642, 644, 654 ЦК України ОСОБА_5 вчиняє бездіяльність по відношенню до нього та не укладає з ним будь-яких документів (додаткових договорів, тощо), повязаних з внесенням змін до діючого кредитного договору щодо приведення листа-повідомлення (пропозиції) від 29.01.2015 р. в дію. Вважав, що поведінка (бездіяльність) Банку в даному випадку суперечить положенням ЦК України та порушує його права. Банк ігнорує отриману від нього, ОСОБА_3, пропозицію за варіантом № 2, яка була підписана 30.01.2015 р. як ним, ОСОБА_3, так і працівником Банку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що названі доводи ОСОБА_3 не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. При цьому виходить з наступного.

З пояснень представника ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" вбачається, що всі питання, повязані з реструктуризацією, рефінансування кредитних договорів, вирішуються призначеними в установленому порядку посадовими особами, які працюють у центральному офісі юридичної особи, у м. Києві. В той же час працівники регіональних відділень працюють з клієнтами лише в межах наданих їм повноважень, тобто ведуть розяснювальну роботу, переддоговірні перемови і т.і., займаються збором необхідних для вирішення названих питань документів. Всі зібрані матеріали щодо реструктуризації, рефінансування кредитних договорів направляються до центрального офісу, який знаходиться у м. Києві, для прийняття уповноваженими особами відповідного рішення.

Представник Банку пояснив, що підписаний ОСОБА_3 лист є лише його заявою до посадових осіб Банку про прийняття рішення щодо рефінансування кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Статтею 642 ЦК України передбачається, що 1. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. 2. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно зі ст. 644 ЦК України 1. Якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. 2. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

З наведених норм права вбачається, що пропозиція укласти договір має містити всі істотні умови договору (змін до договору) і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття. Намір офе¬рента вважати себе звязаним договором у разі прийняття пропозиції акцептантом має виражатися у певній формі чи певних його діях, зокрема, випливати зі змісту проекту договору, належ¬ним чином підписаного оферентом, і у відповідних випад¬ках скріпленого печаткою.

У будь-якому випадку умови договору ( змін до договору) мають формулюватися гранично чітко, бути конкретними, відображати всі особливості правовідносин, що встановлюються між сторонами.

Оферта повинна бути оформлена відповідно до вимог ст. 207 ЦК, що стосуються форми договору (у частині, що стосується оферента). Зокрема, лист пропозиція укласти договір може бути визнаний офертою, якщо він підписаний уповноваженою особою. При цьому договір, який укладає юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та в певних випадках скріплюється печаткою.

В той же час зі спірного вищеназваного листа ( т.1 ас. 10), який ОСОБА_3 вважає пропозицією укласти договір (оферту), вбачається, що цей лист не підписаний посадовою особою Банку, уповноваженою в установленому порядку на укладення (зміну) від імені Банку, як юридичної особи, кредитних договорів.

Знизу у названому листі є наступний запис : "ОСОБА_2 підписано ОСОБА_3 в моїй присутності. Провідний економіст ОСОБА_7 30.01.2015 р." Таким чином вбачається, що провідний економіст ОСОБА_7 своїм підписом лише засвідчила підпис самого ОСОБА_3

Крім того, вбачається, що зміст пропозиції №2 викладений неконкретно, зокрема, у ньому не зазначено про те, у які пункти кредитного договору мають бути внесені зміни, а фраза : "новий термін до погашення місяців (без пролонгації)" за своїм змістом взагалі є незрозумілою.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що відсутні будь-які підстави вважати адресований ОСОБА_3 лист - офертою, тобто зробленою відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицією внести зміни до кредитного договору. Висновки суду першої інстанції з цього приводу є вірними, а доводи апеляційної скарги про протилежне не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Як на підставу для задоволення заявленого у справі позову ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" посилався на невиконання відповідачами взятих на себе зобовязань, внаслідок чого станом на 19 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 014/30650/81/81536 по сплаті тіла кредиту, відсотків та пені в розмірі 30973,35 доларів США, що еквівалентно 684119,74 грн., з яких:

- 28081,13 доларів США (620 238,22 грн.) - заборгованість за тілом кредиту;

- 1851,09 доларів США (40 885,70 грн.) - заборгованість за відсотками;

- 1041,13 доларів США (22 995,82 грн.) - пеня (а.с.36-37).

Курс НБУ валюти кредиту на дату розрахунку становить 22,087367.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення позову про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

28 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 014/30650/81/81536 від 28 грудня 2007 року між ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 81536-П,

Відповідно до п.2.2. договору поруки поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі 31400 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Пунктом 3.1. Договору поруки передбачається, що у випадку невиконання Боржником всіх або окремо взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 5.1 договору поруки № 81536-П від 28 грудня 2007 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі (т.1 а.с.44-45).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що 1. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. 2. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1-2 ст.554 ЦК України 1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору від 28.12.2007 р. у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору.

Відповідно до п. 3.4 договору поруки, у випадку невиконання боржником повністю або частково всіх або окремих боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині. Поручитель здійснює погашення боргових зобовязань за кредитним договором у валюті кредиту на рахунок, зазначений банком в письмовій вимозі. Погашення поручителем боргових зобовязань за кредитним договором в іншій валюті, ніж валюта кредиту, здійснюється лише за згодою сторін, що оформлюються у вигляді додаткової угоди до цього договору.

Пунктом 3.5 договору поруки передбачається, що поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі протягом 5-ти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. Така вимога банку вважається отриманою поручителем, якщо банк надіслав її поштою за адресою поручителя, вказаною в цьому договорі, або повідомлену банку поручителем згідно застереження до цього пункту договору. Для здійснення вимоги банк не зобовязаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобовязань боржником.

Колегія суддів вважає доведеними доводи Банку про те, що відповідачі допустили порушення зобовязань за кредитним договором та договором поруки, а тому у Банка виникло право достроково стягнути з відповідачів всю суму кредиту та відповідних нарахувань за відсотками та пені.

Як на підставу для скасування рішення суду відносно боржника та поручителя та відмову у задоволенні позову, ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_5 не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором та договором поруки щодо надіслання боржнику і поручителю письмової вимоги про погашення заборгованості та що заявлений у справі позов про дострокове погашення заборгованості є передчасним.

Названі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, так як не надіслання відповідачам повідомлення про погашення заборгованості по кредитному договору не звільняє їх від зобовязань за кредитним договором і договором поруки і не є перешкодою у стягненні цієї заборгованості у судовому порядку.

Слід також враховувати, що даний спір у судових інстанціях розглядається більше року, проте відповідачі не прийняли заходів для погашення простроченої заборгованості, а тому їх доводи про незаконність рішення суду у звязку з недотримання Банком строків вирішення спору у позасудовому порядку, - виглядають непереконливими. Бездіяльність ОСОБА_3 щодо непогашення заборгованості за кредитним договором суперечить доводам його апеляційної скарги щодо бажання добровільно виконувати свої зобовязання за умови вчасного повідомлення банком про утворення заборгованості.

Вважаючи названі доводи апеляційної скарги необґрунтованими, колегія суддів також керується розясненнями, наданими у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", про те, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -