У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Хилевич С.В., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач надає дитині періодичну матеріальну допомогу, однак ці обставини не свідчать про те, що він приймає постійну і регулярну участь в утриманні та вихованні дитини.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 10 червня 1998 року перебували у шлюбі, від якого вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду від 10 лютого 2016 року шлюб позивача з відповідачем було розірвано.

Сторони проживають разом з дочкою в місті Рівне. При цьому, зареєстрованим місцем проживання позивача з дочкою є АДРЕСА_1, а відповідача АДРЕСА_2, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 09 листопада 2016 року, що було проведене спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, та відомостями про реєстрацію місця проживання, що містяться у паспортах сторін.

Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено частинами першою - третьою статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз положень Сімейного кодексу України щодо аліментних зобов'язань батьків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей свідчить про те, що стягнення коштів на утримання дитини в судовому порядку необхідне у тому випадку, коли батько чи матір ухиляються від обов'язку утримувати дитину або виконують такий обов'язок неналежно.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач належним чином виконує батьківські обов'язки по вихованню та матеріальному утриманню своєї неповнолітньої дочки, щомісячно надає дочці грошові кошти у розмірі 2000 грн, які витрачаються нею на власні потреби. Крім того, відповідач особисто несе всі витрати по утриманню будинку, де проживає дитина, що сторонами по справі визнано.

Позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою неповнолітню дочку чи виконує такий обов'язок неналежно.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий А.М. Шеремет

Судді: С.В. Боймиструк

ОСОБА_4