ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1164/16-ц
УХВАЛА

іменем України

27.09.16

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шабас О.С.,

за участі секретаря Бойко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заявою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виділення частки майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2016 року до Золочівського районного суду Харківської області звернувся державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності від 21.04.2016 року №07-01/В-3, з відповідною заяво, у якій просить виділити частку ОСОБА_3 із спільного майна подружжя, а саме з тваринницького комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4, з метою звернення стягнення на нього в рамках виконавчого провадження №49325571.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження №49325571 по примусовому виконанню виконавчого напису, вчиненого 10.11.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №4588, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2501500, 00 грн. Виконавчий напис нотаріуса не виконано. Боржник ОСОБА_3 з 17.08.2003 року по 03.03.2015 року перебував у шлюбі із ОСОБА_4 При цьому ОСОБА_4 має на праві приватної власності тваринницький комплекс загальною площею 3 984, 9 кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4. Вказаний житловий комплекс придбаний ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу у період перебування у шлюбі із ОСОБА_3, та належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, у звязку із чим державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

У судове засідання 27.09.2016 року державний виконавець та інші учасники не з'явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 379 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши подання державного виконавця та додані до нього документи, прийшов до наступного.

Із наданої суду копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2015 року №49325571 вбачається, що ОСОБА_6, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4588 від 10.11.2015 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2 501 500, 00 грн. Боржнику надано строк для самостійного виконання постанови до 17.11.2015 року, при цьому зазначено, що у разі невиконання виконавчого документа у наданий для самостійного виконання строк його буде виконано у примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору 10% від суми боргу та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №45886443 від 19.10.2015 року, сформованої на підставі пошуку через веб-сайт ОСОБА_2, ОСОБА_4 на праві власності має тваринницький комплекс, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4, придбаний на підставі договору купівлі-продажу тваринницького комплексу №794 від 23.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 Площа нерухомого майна складає 3984, 9 кв.м, а загальна вартість нерухомого майна становить 198800 грн. Право власності ОСОБА_4 на вказане майно зареєстровано 31.05.2012 року.

29.04.2016 року до Управління ДВС ГТУ юстиції у Харківській області із клопотанням про звернення стягнення на частку боржника у спільному майні звернулася стягувач ОСОБА_2 У клопотанні просила звернутися із запитом до органів реєстрації актів цивільного стану з метою отримання інформації щодо перебування у шлюбі ОСОБА_3 з ОСОБА_4 із зазначенням дати укладення шлюбу та його розірвання, також звернутися до суду із поданням про виділ частки ОСОБА_3 зі спільного майна подружжя, зокрема, із тваринницького комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4, з метою звернення стягнення на нього у межах виконавчого провадження. Та просила звернути стягнення на відповідне майно після виділення судом частки ОСОБА_3

Із наданої суду копії листа начальника Золочівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_9 вбачається, що в архіві відділу зберігається актовий запис про шлюб №07 від 17.08.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, складений Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області. 21.03.2015 року внесена відмітка про розірвання шлюбу на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області. Справа №622/1533/14-ц від 03.03.2015 року.

За повідомленням державного виконавця, проведеними виконавчими діями в рамках виконавчого провадження №49325571 вже звернуто стягнення на інше майно боржника, проте грошових коштів, які отримає стягувач, після його реалізації недостатньо для погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У статті 11 вказаного Закону перелічено права та обовязки державного виконавця. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що

виноситься відповідна постанова.

У ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У ст. 32 вказаного Закону перелічено заходи примусового виконання рішення, зокрема, одним із них є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Стаття 52 Закону передбачає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця (ч. 6 ст.52 Закону).

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

У ст. 355 ЦК України закріплено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Стаття 60 СК України місить підстави набуття спільної сумісної власності подружжя. Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 70 СК України встановлена презумпція рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

У ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Статтею 371 ЦК України передбачено звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності. Так, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

У ст. 57 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2003 року до 21.03.2015 року. Майно, набуте за час шлюбу, в тому числі тваринницький комплекс, що розташований в Харківській області, Золочівському районі, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають рівні частки у праві спільної сумісної власності відповідно до презумпції рівності часток відповідно до ст.70 СК України, ст. 370 ЦК України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_10 виступає божником у виконавчому провадженні та має сплатити на користь стягувача ОСОБА_2 2 501 500, 00 грн. за виконавчим написом нотаріуса. Виконавчий документ підлягає примусовому виконанню відповідно до положень 25, 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Проведеними виконавчими діями в рамках виконавчого провадження №49325571 вже звернуто стягнення на інше майно боржника, проте грошових коштів, які отримує стягувач, після їх реалізації недостатньо для погашення заборгованості.

Відтак, майна боржника недостатньо для виконання виконавчого документа та стягнення на користь стягувача відповідної суми коштів у повному обсязі, тому відповідно до положень ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 371 ЦПК України державний виконавець звернувся до суду із поданням про виділення частки у майні, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а саме тваринницького комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність великої суми заборгованості ОСОБА_10 перед стягувачем ОСОБА_2, недостатності особистого майна боржника для погашення його боргу, а також наявності на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_4 майна тваринницького комплексу, суд вважає клопотання державного виконавця таким, що підлягає задоволенню, та виділяє ОСОБА_3 ? частину тваринницького комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4.

Керуючись нормами матеріального закону та ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 210, 379 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати тваринницький комплекс, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що належить їм на праві власності у рівних частках.

Виділити ? частку ОСОБА_3 із спільного майна подружжя, а саме тваринницького комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цилюрики, вул. Набережна, 4, з метою звернення на нього стягнення в рамках виконавчого провадження №49325571.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а особами, без участі яких постановлено ухвалу в той самий строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя: О.С. Шабас