У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Новомиргородської державної нотаріальної контори Заліпський Віктор Олексійович, ОСОБА_2, ОСОБА_7, про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року прокурор Новомиргородського району Кіровоградської області звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України до 13 років позбавлення волі, стягнуто судові витрати по кримінальній справі у розмірі 4 160 грн 66 коп. та залишено арешт, який з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_2 та

ОСОБА_7 накладено на його майно згідно постанови Новомиргородського районного суду від 05 грудня 2012 року, в тому числі й на 41/100 частку будинку АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3 на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 січня

1999 року.

05 грудня 2012 року державним нотаріусом Новомиргородської держаної нотаріальної контори Заліпським В. О. посвідчена довіреність від імені ОСОБА_3 про надання повноважень ОСОБА_4 продати належну йому 41/100 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташований в АДРЕСА_1, загальна площа будинку 61,54 кв. м., житлова площа - 37, 54 кв. м. При цьому в порушення вимог п. 3 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МУЮ 22 лютого 2012 за № 296/5, в довіреності не зазначено місце вчинення нотаріальної дії та причини, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями, адже на момент її вчинення ОСОБА_3 вже перебував під вартою. 08 грудня 2012 року ОСОБА_4, яка діяла за вищезгаданою довіреністю від імені ОСОБА_3, продала 41/100 частку житлового будинку ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Запіпським В.О. за реєстровим № 1742.

В день посвідчення довіреності ОСОБА_3, який перебував під вартою, до нотаріуса не доставлявся, вказані дії було здійснено нотаріусом поза приміщенням нотаріальної контори, без зазначення про це в посвідчувальному написі, без дотримання вимог закону. Укладення ОСОБА_3 оспорюваних правочинів спрямоване на уникнення матеріальної відповідальності відповідно до вироку суду, що суперечить інтересам держави і позбавляє можливості стягнути на користь держави відповідне майно.

Посилаючись на вказані обставини прокурор просив визнати недійсними вищевказану довіреність та договір купівлі - продажу 41/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в

АДРЕСА_1, укладений 08 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Заліпським В.О. за

№ 1742; зобов'язати ОСОБА_5 повернути 41/100 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в

АДРЕСА_1, загальною площею будинку 61, 54 кв. м., житловою площею - 37,54 кв. м., вартістю 8 178грн. власнику ОСОБА_3

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року, у задоволенні позову прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваними рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, виходив із недоведеності й безпідставності позовних вимог.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від

06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Разом з тим, судами встановлено, що оспорювані правочини: довіреність та договір купівлі-продажу спірного майна, вчинені з дотриманням вимог

ст. 203 ЦК України, а саме: волевиявлення учасників правочину є вільним і відповідає їх внутрішній волі, правочини, вчинені у формі встановленій законом, спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, їхній зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, укладені сторонами при повному усвідомленні значення своїх дій, розумінні всіх обставин, які мають істотне значення, та зазначені прокурором підстави не дають підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суди вірно визначилися з характером правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності в їх перевірці.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Новомиргородської державної нотаріальної контори ЗаліпськийВіктор Олексійович, ОСОБА_2, ОСОБА_7, про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович