Номер провадження: 22-ц/785/6669/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариств з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «Інфоксводоканал», про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) визнати неправомірними дії філії «Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (далі ТОВ) щодо непогодження проекту водомірного вузла для будинку № 72 по вул. Широка у с. Протопопівка Біляївського району Одеської області (далі Будинок), відмови погодити розташування водомірного вузла за зовнішньою стіною усередині будинку; 2) зобовязати ТОВ надати згоду щодо розташування водомірного вузла за зовнішньою стіною усередині будинку; 3) зобовязати ТОВ розглянути проект водомірного вузла будинку та надати висновки щодо такого проекту у розрізі його погодження чи не погодження.

ОСОБА_4 свої вимоги мотивував тим, що він є власником зазначеного вище будинку. З відповідачем укладено договір на постачання холодної води до будинку, відкрито особовий рахунок. Він надав до ТОВ проект водомірного вузла та запропонував надати висновки щодо його погодження/непогодження.

Відповідач не надає згоди на розташування водомірного вузла за зовнішньою стіною усередині будинку. Натомість запропонував йому облаштувати водомірний вузол у колодязі на території земельної ділянки, на якій розміщений будинок.

Вимоги відповідача вважає незаконними, оскільки: 1) він не мешкає постійно у будинку, тому не може забезпечити збереження водомірного вузла, схоронність пломб лічильника; 2) запропонований відповідачем варіант розміщення водомірного вузла вимагає додаткових витрат на його облаштування та утримання; 3) облаштування водомірного вузла у колодязі для житлових будинків не передбачено законодавством і не є вичерпною умовою водопостачання; 4) у випадку розміщення водомірного вузла у колодязі виникнуть перешкоди для самостійного зняття представником ТОВ показників лічильника; 5) відповідачем не було надано пропозицій з влаштування водомірного вузла за межами його земельної ділянки за рахунок коштів останнього.

Позивач у судовому засіданні підтримав викладені у позові вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Надала відповідні письмові заперечення.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково пояснив, що розробка технічних умов потрібна тільки для приєднання до систем централізованого водопостачання, а не для облаштування водомірного вузла.

ТОВ письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало. Свого представника у судове засідання не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки представника не повідомило. Заяв та клопотань не надало.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, яки прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги Правил користування системами централізованого комунального постачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 р. № 190, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 р. за № 936/15627 (далі Правила) з отримання технічних умов на розробку проекту щодо розміщення водомірного вузла (а. с. 78 81 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, нормам матеріального (ст. ст. 11, 901 ЦК України, ст. ст. 1, 13, 19, 20, 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213, 338 ЦПК України) права. Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1. Він є власником будинку № 72 по вул. Широка у с. Протопопівка Біляївського району Одеської області. Обставини щодо місця постійного проживання та належності на праві власності житлового будинку сторони визнали і не оспорювали (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Належний позивачу житловий будинок підключений до системи централізованого водопостачання. З відповідачем ОСОБА_4 24.11.2015 р. уклав договір водопостачання та водовідведення (а. с .9 10).

14.12.2012 р. ОСОБА_4 звернувся до ТОВ із заявою про надання дозволу на розташування водомірного вузла за зовнішньою стіною усередині будинку (а. с. 11).

Листом від 24.12.2012 р. № Д-594 ТОВ відповідно до положень вищевказаних Правил повідомило ОСОБА_4 про умови погодження місця встановлення засобу обліку води.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обліку холодної води, яка постачається до житлового будинку позивача.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 1, 13, 19, 20, 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинку і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних основах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Виробник може бути їх виконавцем.

Споживач зобовязаний, зокрема забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг, допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для, зокрема перевірки показників засобів обліку.

Виконавець має право, зокрема вимагати від споживача дотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Виробник має право, зокрема видавати дозволи і технічні умови на підключення споживачів до відповідних централізованих інженерних мереж у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 5.1, 5.2, 5.5, 5.6, 5.7, 5.13 Правил користування системами централізованого комунального постачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.27.06.2008 р. № 190, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 р. за № 936/15627 (далі Правила), передбачено, що ці Правила є обовязковими для усіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні обєкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення.

Вузол обліку комплект засобів вимірювальної техніки, занесених до Державного реєстру вимірювальної техніки, що призначенні для вимірювання і реєстрації результатів вимірювання та обладнання для влаштування вузла відповідно до вимог нормативних документів.

Технічні умови комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення обєкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водопостачання, водовідведення.

Облік відпущеної питної води здійснюється споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну реєстрацію.

Вузли обліку повинні розташовуватися на мережі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Проектування, монтаж та експлуатація вузлів обліку виконуються відповідно до вимог державних будівельних норм.

До початку розробки технічної документації вузла обліку споживач повинен отримати від виробника вихідні дані, а також рекомендації щодо типу засобів обліку.

Вихідні дані видаються за заявкою споживача в 15-денний термін.

Вибір засобів обліку здійснює спожива, виходячи з отриманих вихідних даних, одержаних від виробника.

Установка засобів обліку здійснюється відповідно до проекту, погодженого виробником.

Споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному технічному стані, не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Встановлено, що ТОВ одночасно є виробником і виконавцем комунальних послуг з постачання холодної води до житлового будинку позивача. Відповідно до вищевказаного Порядку, до початку розробки технічної документації вузла обліку споживач повинен отримати від виробника вихідні дані, а також рекомендації щодо типу засобів обліку.

Оскільки матеріали справи не містять доказів попереднього звернення позивача, до початку розробки технічної документації вузла обліку, до відповідача для отримання вихідних даних та рекомендацій щодо типу засобу обліку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Доводи апелянта про те, що розробка технічних умов потрібна тільки для приєднання до систем централізованого водопостачання, а не для облаштування водомірного вузла, не засновані на положеннях п. 5.6 Правил, а тому є неспроможними.

Доводи ОСОБА_5 щодо необхідності здійснення ним додаткових витрат у випадку облаштування вузла обліку у колодязі на земельній ділянці, неможливості у такому випадку забезпечити ним збереження засобу обліку, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з вищевказаних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил щодо обладнання вузла обліку за рахунок споживача, його обовязок забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг, допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для, зокрема перевірки показників засобів обліку.

Доводи позивача про те, що розташування вузла обліку в колодязі не є вичерпною умовою водопостачання, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до п. 5.2 Правил вузли обліку повинні розташовуватися на мережі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Колегія суддів також звертає уваги на некоректно заявлені позовні вимоги про зобовязання ТОВ надати згоду щодо розташування водомірного вузла за зовнішньою стіною усередині будинку та одночасне зобовязання ТОВ розглянути проект водомірного вузла будинку та надати висновки щодо такого проекту у розрізі його погодження чи не погодження.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню. ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернутися до ТОВ із заявою про видачу вихідних даних для розробки технічної документації вузла обліку.

Доводи апелянта щодо необхідності розробки технічних умов тільки у випадку приєднання до систем централізованого водопостачання колегія суддів приймає до уваги частково. Вважає посилання суду першої інстанції на п. п. 4.1, 4.2, 4.4 Правил, які регулюють питання одержання технічних умов у випадку приєднання до систем централізованого водопостачання, зайвими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3