____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/2232/16-ц
Провадження № 2/520/2281/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25 грудня 2015 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18 липня 1992 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис №223.

В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що неповнолітніх дітей у них не має, подружні стосунки між ними не підтримуються з травня 2015 року, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Відповідач по справі ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила щодо розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 18 липня 1992 року, який зареєстрований Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис №223 (а.с.23). Від шлюбу у сторін малолітніх та неповнолітніх дітей немає.

Суд дійшов висновку, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах зазначених позивачем, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідачки, їх шлюбний союз розпався, на примирення позивач категорично не згоден, оскільки сторін по справі нічого не об'єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Відповідачка також у судовому засіданні визнала позов та підтвердила, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень сторін, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

У судовому засіданні встановлено, що подружжя припинило сумісне проживання, сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18 липня 1992 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №223.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Відповідачеві ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.