Справа №560/1226/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Рудня, вул. Садова, 17, Дубровицького району Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, як за спадкоємцем за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 09 березня 2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його батька ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Рудня, вул. Садова, 17, Дубровицького району Рівненської області. Заповіту на вищевказане нерухоме майно немає. Він є спадкоємцем за законом майна померлого. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому батькові.

До початку судового розгляду від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача на розгляд справи не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №185435 від 10 березня 2016 року, ОСОБА_4 помер 09 березня 2016 року (а.с.2).

Відповідно до частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до частини 1 пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Згідно із статтею 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 заповіту за життя не склав, а тому право на спадкування після його смерті згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, здійснюється за законом.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За положеннями статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ №297585 від 19 січня 1973 року (а.с.3).

Згідно виписки з погосподарської книги №1291 від 26 серпня 2016 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Дубровицького району Рівненської області, в погосподарській книзі №4, особовий рахунок №0302, будинок №17 по вул. Садова в с. Рудня, Дубровицького району Рівненської області, рахується за ОСОБА_4, який помер 09 березня 2016 року (а.с.5).

Згідно довідки №1296 від 26 серпня 2016 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1967 року по 09 березня 2016 року. На день смерті 09 березня 2016 року, з ним проживали та були зареєстровані такі особи: син - ОСОБА_1 з 1972 року по даний час (а.с.6).

Відповідно до частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач у справі ОСОБА_1, будучи спадкоємцем майна померлого за законом, прийнявши спадщину, звернувся до приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 для оформлення права на неї. Однак листом за вих. №430/01-09 від 20.09.2016 року позивачу було роз'яснено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, який належав померлому (а.с.9).

Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернулася до ФОП ОСОБА_6, який станом на 16 вересня 2016 року, видав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №17 по вул. Садова в селі Рудня, Дубровицького району Рівненської області на імя ОСОБА_4 (а.с.12-14).

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, відповідно до пункту 2 якого, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину та беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Рудня, вул. Садова, 17, Дубровицького району Рівненської області в порядку спадкування за законом.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом перщої групи загального захворювання, про що свідчить посвідчення №121210 від 28.11.1994 року (а.с.4), а тому відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», його звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

Керуючись частиною 4 статті 25, пунктом 11 частини 1 статті 346, статтями 328, 392, 1217, 1223, 1258, 1261, частиною 3 статті 1268, статтями 1296, 1297 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, статтями 10, 60, 159, 212, 213-215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Рудня, вул. Садова, 17, Дубровицького району Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, як за спадкоємцем за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 09 березня 2016 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області (с. Людинь Дубровицький район Рівненська область) на користь держави судовий збір з розмірі 551, 20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_7