РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1690/16-ц

пр. № 2/759/2172/16

20 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Петренко Н.О.

при секретарі Рагімовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.2015 року на перехресті вул. Стеценко та вул. Велика Кільцева в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля RENAULT Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля

HYUNDAI Tuckson, д.р.н. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1 ДТП сталася з вини ОСОБА_2, що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року. Страховик ПАТ "Страхова група "ТАС" сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 42 500,00 грн., але з даною сумою позивач категорично не погоджується. Позивач вважає, що в даному випадку страховик неправомірно зменшив розмір страхового відшкодування і мав би сплатити 50 000,00 грн. Просить стягнути з відповідача ПАТ "Страхова група "ТАС" різницю між сплаченим страховим відшкодуванням та дійсним розміром збитку в сумі 7 500,00 грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальний збиток в розмірі 55 751,80 грн. Стягнути з відповідачів судовий збір по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 13.11.2015р. ОСОБА_1 подала до ПАТ «СГ «ТАС» заяву про страхове відшкодування, в якій ОСОБА_1 зазначила, що розмір шкоди, завданий пошкодженням її автомобіля, складає 42 500,00 грн. та погодила страхове відшкодування в розмірі 42 500,00 грн. Відповідно до вищевказаної заяви 19.11.2015р. ПАТ «СГ «ТАС» було здійснено страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 42 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 71120 від 19.11.2015р. Тобто позивачка відповідно до поданої заяви уклала зі страховиком правочин щодо погодженої суми страхового відшкодування в розмірі 42 500,00 грн., а тому стягнення суми в більшому розмірі суперечить умовам заяви від 13.11.2015р. та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, визнав матеріальну шкоду в розмірі 2 312 грн., а не 55 751,00 грн., мотивуючи тим, що при проведенні розрахунку матеріального збитку була застосована невірна методика, не були враховані Постанови Кабінету Міністрів України № 403 від 10.04.2013р. та № 66 від 18.02.2016р. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки його страхова компанія виплатила суму коштів по заяві позивачки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 01.10.2015 року на перехресті вул. Стеценко та вул. Велика Кільцева в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля RENAULT Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля HYUNDAI Tuckson, д.р.н. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1.

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту № 4888/10/15 від 26.10.2015р. вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля HYUNDAI Tuckson, д.р.н. НОМЕР_2, складає 234 151,80 грн.

11.11.2015р. ОСОБА_1 уклала довіреність, за якою ОСОБА_3 уповноважується розпоряджатися (в тому числі продати, при умові сплати всіх податків та платежів, а також в разі погашення кредиту та всіх платежів по ньому, обміняти, за ціну і на умовах за його розсудом) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданого та зареєстрованого ВРЕР-5 УДАІ в м. Києві 04.10.2008р., реєстраційний номер автомобіля - НОМЕР_2, 2008 року випуску, марки HYUNDAI, моделі Tuckson 2.0, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, тип ТЗ-легковий універсал, колір чорний.

Згідно довідки-рахунку від 11.11.2015р. ОСОБА_3 продано автомобіль марки HYUNDAI, моделі Tuckson 2.0, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 вартістю 130 000,00 грн.

Страховик не замовляв експертних досліджень з питань встановлення вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у разі якщо до нього подано заяву про страхове відшкодування, в якій постраждала особа зазначає погоджену суму страхового відшкодування.

Згідно п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

13.11.2015р. ОСОБА_1 подала до ПАТ «Страхова група «ТАС» заяву про страхове відшкодування, в якій зазначила, що розмір шкоди, завданий пошкодженням її автомобіля, складає 42 500,00 грн. та погодила страхове відшкодування в розмірі 42 500,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 71120 від 19.11.2015р. ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування за полісом АІ4611472 від 22.04.2015р. в сумі 42 500,00 грн.

Згідно ст.. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства..

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Як вбачається з матеріалів справи, висновків експертних досліджень, пояснень сторін та наданих доказів вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» виконало свої зобов'язання перед позивачем в повному обсязі згідно її заяви про виплату страхового відшкодування, в якій ОСОБА_1 зазначила, що розмір шкоди, завданий пошкодженням її автомобіля, складає 42 500,00 грн. та погодила страхове відшкодування в розмірі 42 500,00 грн.

Також позивачка продала пошкоджений транспортний засіб без узгодження зі страховиком (на власний розсуд) вартості пошкодженого автомобіля.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 526 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: