Провадження № 2/712/3030/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Євро Консалтинг» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агро-Євро Консалтинг» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги мотивує тим, що з 09.02.2016 вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Агро-Євро Консалтинг», обіймаючи посаду бухгалтера. Протягом усього строку роботи на підприємстві не піддавалася заходам дисциплінарного стягнення, сумлінно, своєчасно та якісно виконувала свої посадові обов'язки, не мала жодних нарікань з боку безпосереднього керівництва. Трудові відносини припинила з відповідачем 15.11.2016 за згодою сторін, за п.1 ст. 36 КзпП, що підтверджується записом трудовій книжці та наказом № 127 від 15.11.2016 "Про звільнення". У той же час, згідно з трудовим договором № 20 від 08.02.2016 - п.10.10 - передбачено, що у разі припинення цього Договору за згодою сторін працівник має право отримати грошову компенсацію в розмірі до 2 (двох) посадових окладів. Проте, відповідно до наказу № 127 від 15.11.2016 р. керівник підприємства самовільно, без будь-якого погодження, виплатив їй компенсацію в обсязі одного посадового окладу, хоча у заяві про звільнення нею було вказано щодо звільнення із виплатою компенсації у розмірі 2 (двох) посадових окладів. Просить, суд стягнути із відповідача на грошову компенсацію при звільненні у розмірі 1 (одного) посадового окладу в сумі 6583,85 гривень.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що при звільненні інших працівників, їм була виплачена компенсація по два посадових оклада, а їй безпідставно виплатили лише один посадовий оклад, хоча в своїй заяві вона просила два.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні, оскільки відповідачем не порушені ні умови трудового договору, ні норми законодавства про працю. При звільненні з позивачкою проведений повний розрахунок, вручена трудова книжка та будь-якиї претензій від неї не надходило.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши подані докази в сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка наказом по ТОВ «Агро-Євро Консалтинг» № 45 від 08.02.2016 була призначена на посаду бухгалтера з 09.02.2016 з випробувальним терміном 21 (двадцять один) календарних днів до 29.02.2016 з посадовим окладом 4347,83 грн.

Наказом ТОВ «Агро-Євро Консалтинг» № 127 від 15.11.2016 ОСОБА_1 звільнена з посади бухгалтера з 15.11.2016 за згодою сторінна підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю, з виплатою одноразової допомоги в розмірі одного посадового окладу та компенсації за невикористану відпустку тривалість 5 календарних днів.

ОСОБА_1 з наказом про звільнення ознайомлена, будь-яких заперечень до його змісту нею не зазначено, що підтверджено копією вищезаначеного наказу з особистим підписом позивачки.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Позивачка звільнена за згодою сторін, копія наказу видана на вимогу працівника, про що зазначено в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них (типова форма №П- 10), в якій ОСОБА_3 власноручно розписалася про отримання трудової книжки на підставі наказу №127 від 15.11.2016.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з розясненьнями п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»вбачається, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у це й день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд, на підставіст.117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до графіку виходу на роботу працівників - ОСОБА_1 14.11.2016 самовільно залишила робоче місце із залишенням службового телефону в офісі підприємства без будь якого повідомлення керівництва про причини відсутності, однак всі гарантовані законом виплати ОСОБА_1 здійснені, про що свідчать відомість про розподіл заробітної плати від 17.11.2016; розрахункова відомість за листопад 2016; компенсація за невикористану відпустку терміном 5 днів. При цьому, позивачем вимог щодо порушення строків розрахунку при звільнені не заявлено.

Відповідно п. 10.10. Трудового договору року № 20, у разі припинення цього Договору за угодою сторін, працівник має право на отримання не більше 2 (двох) окладів відповідно до штатного розпису. Однак дана норма не містить твердої суми або однозначного розміру грошової клмпенсації, а зазначено - не більше 2 (двох) окладів. Таким чином, розмір вихідної допомоги визначає керівник. При цьому, право працівника на вихідну допомогу, яка передбачена трудовим договором, відповідачем не порушено, так як ОСОБА_1 як працівник не підпадала до закріплених в статті 44 Кодексу законів про працю щодо вимог виплати вихідної допомоги при звільненні.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації при звільненні у розмірі 1 (одного) посадового окладу в сумі 6583,85 гривень, оскільки ТОВ «Агро-Євро Консалтинг» дотримано порядок звільнення працівника, не порушено умов трудового договору № 20 від 08.02.2016 року та не було порушено повного розрахунку при звільненні. Як зазначалося вище, роботодавцем своєчасно та в повному обсязі були сплачені всі податки та збори, видано трудову книжку і копію наказу про звільнення на першу вимогу позивача. Таким чином, вимоги ОСОБА_1 безпідставні та необґрунтовані. При звільненні за згодою сторін, в розумінні норм трудового законодавства, між працівником та роботодавцем досягнуто згоди щодо припинення трудового договору та існуючих правовідносин, і це ніяким чином не пов"язано з виплатою належних працівнику сум, обумовлених КЗпП України, колективним чи трудовим договром.

Керуючись ст.ст.5, 10, 11, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України, п.1 ст.36 , ст.ст. 116, 117 КЗпП України, Законом України "Про оплату праці", суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задовленні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Євро Консалтинг» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Головуючий І.О.Мельник