УхвалА

іменем україни

27 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_6, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 листопада 2007 року між ОСОБА_5 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 85 тис. доларів США, зі сплатою відсотків, строком до 22 листопада 2014 року. 22 листопада 2007 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_5 відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору.

Позивачка вказувала про те, що 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), укладено договір купівлі-продажу права вимоги, у тому числі за вищевказаним кредитним договором, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за спірним кредитним договором.

Зазначала про те, що банком до 2012 року на її адресу направлялась досудова вимога про дострокове повернення кредиту, а, отже, вважала, що порука припинилась, так як кредитор у передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк на пред'явив до неї позову.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати договір поруки від 22 листопада 2007 року припиненим.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Ураховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку про те, що у спірному договорі поруки сторони, згідно з додатковою угодою до договору поруки від 17 лютого 2009 року, встановили строк виконання основного зобов'язання 22 листопада 2016 року. Проте, 18 жовтня 2012 року банк надіслав на адресу позивачки досудову вимогу про сплату поточної заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а.с. 186, т. 1), а з позовом до суду банк звернувся 5 грудня 2012 року (а.с. 248-286, т. 1), за якого відкрито провадження у справі (а.с. 287, т. 1).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що ПАТ «Дельта Банк» пред'явив вимоги до позивачки протягом шести місяців, тобто у межах строку встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Крім того, позивачкою не підтверджено належними та допустимими доказами, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), про те, що банком направлялось їй досудову вимогу до 2012 року.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта