Справа № 372/1827/15-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/4506/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 19 28.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В.,Голуб С.А.,

за участю секретаря: Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевська Ірина Олегівна про визнання договорів купівлі - продажу недійсними, -

встановила:

у квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

За час спільного проживання ними у 2004 році була набута земельна ділянка, площею 0,1589 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) та на цій земельній ділянці ними побудований житловий будинок загальною площею 286,6кв.м.

В березні 2015 року ОСОБА_4 без згоди позивача продав їх спільний будинок та земельну ділянку ОСОБА_2 шляхом укладення договорів купівлі - продажу.

Позивач згоди на укладення вказаних правочинів не надавала, у нотаріуса присутньою не була, а також не знала про продаж ОСОБА_4 спільного майна.

Просила визнати недійсним договір купівлі - продажу будинку від 12 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., зареєстрований в реєстрі за №1923, відповідно до якого продано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 286,6кв.м., визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки від 12 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1925, відповідно до якого продано земельну ділянку площею 0,1589 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) та стягнути з відповідачів на її користь сплачені позивачем судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу будинку який розташований в АДРЕСА_1 від 12 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., та зареєстрований в реєстрі за №1923.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,1589 га, яка розташована АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) від 12 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1925.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 по 121грн. 80 коп. з кожного на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також судом першої інстанції неналежно з'ясовано усі фактичні обставини справи.

Просила скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовити повністю, а судові витрати стягнути з позивача на користь ОСОБА_2

Також, скасувати заходи забезпечення позову застосовані судом першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції не встановив та не досліджував факт виникнення спільної сумісної власності подружжя, і в оскаржуваному рішенні відсутні будь - які дані, які б свідчили про те, на підставі яких доказів та доводів суд першої інстанції прийшов до висновку про спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірні земельну ділянку та будинок.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 березня 1992 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

25 лютого 2004 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району, Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, актовий запис №1438.

28 квітня 2006 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме будинок №81, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

13 серпня 2014 року ОСОБА_4 отримав технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області.

05 вересня 2014 року Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області було видано довідку №292 про те, що в будинку АДРЕСА_1 та належить на праві власності на нерухоме майно, виданого Обухівським БТІ 14.07.2006 року за реєстраційним номером 15399094 ОСОБА_4, станом на 05.09.2014 року ніхто не зареєстрований та не проживав.

02 вересня 2014 року від імені ОСОБА_3 було написано заяву, якою вона дала згоду на продаж будинку АДРЕСА_1 та земельні ділянки, на який він розташований - нерухоме майно, та укладення договору купівлі - продажу вищевказаного нерухомого майна за ціною та на умовах їй відомих, а також на передання в іпотеку та укладення договору іпотеки вищевказаного нерухомого майна, на умовах, їй відомих, засвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О., зареєстровано в реєстрі за №745.

12 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір про укладення в майбутньому договорів купівлі - продажу будинку та землі.

12 вересня 2014 року між ОСОБА_4Б, та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу будинку, відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила будинок №81, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і сплатила за нього ціну, визначену договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., та зареєстрований в реєстрі за №1923.

12 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку, площею 0,1589 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і сплатила за нього ціну, визначену договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., та зареєстрований в реєстрі за №1925.

23червня 2015 року ОСОБА_3 подала до Обухівського РВ ГУ МВС Київської області заяву про вчинення злочину, а саме, що ОСОБА_4 змусили обманним шляхом підписати договір про продаж спільного з позивачем майна будинку №81 будинок №81, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки ОСОБА_2

16 жовтня 2015 року слідчим СВ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0005737 від 03.09.2015 року за заявою ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.190 КК України, було винесено постанову про призначення почеркознавчої експертизи, на вирішення експерта постановлено питання: чи виконаний підпис у заяві ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про згоду на продаж майна, а саме будинку №81, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, у графі «Підпис» - громадянкою ОСОБА_3?

30 жовтня 2015 року судовим експертом Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру було винесено висновок №647/тдд, яким встановлено, що рукописний напис та підпис у заяві ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про згоду на продаж майна, а саме будинку АДРЕСА_1, та земельної ділянки на якій він розташований, на бланку серії НАЕ 019514, у графі «підпис:» виконано не ОСОБА_3, а іншою особою.

Ухвалюючи рішення по задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що було встановлено та підтверджено висновком експерта, позивач не надавала згоду ОСОБА_4 на продаж будинку, землі та на укладання договорів купівлі - продажу.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі - продажу, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання. Ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно положень ст65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді