У Х В А Л А

іменем україни

05 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору від 22 травня 2012 року ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. У результаті неналежного виконання умов договору утворилася заборгованість, яку позичальник, незважаючи на вимоги, не погасив.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 7 051 грн. 21 коп.

Заочним рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15 березня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів видачі ОСОБА_3 кредитної картки та встановлення на ній ліміту.

Апеляційний суд погодився із висновком районного суду, зазначивши при цьому також про те, що надані позивачем докази укладення кредитного договору є суперечливими, зокрема суд апеляційної інстанції послався на відмінність дати договору, зазначеної банком у позові, та в наданій ним анкеті-заяві про отримання кредиту, а також на відмінність розміру отриманого відповідачем кредиту із сумою, зазначеною у анкеті-заяві.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 23 травня 2012 року ОСОБА_3 подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку щодо оформлення кредиту у розмірі 3 тис. грн.

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав того, що в позовній заяві неправильно вказано дату укладення сторонами кредитного договору, зокрема 22 травня 2012 року замість 23 травня 2012 року і позивач не спромігся подати докази укладення кредитного договору саме від 22 травня 2012 року.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Кредитна лінія (credit line) - кредитна угода, відповідно до якої протягом передбаченого договором терміну банк виділяє позичальнику кредит у межах узгодженої суми (ліміту кредитування) на умовах, що відрізняються від умов одноразового надання кредиту.

Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак спірний кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-63цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг була підписана відповідачем 23 травня 2012 року з проханням надати кредит у розмірі 3 тис. грн. При цьому апеляційний суд не врахував того, що банк вправі надати інший розмір кредиту, ніж просить позичальник.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-204, 303, 315 ЦПК України не перевірив тверджень представника банку про те, що кредитний ліміт відповідачеві був установлений на рівні 300 грн. з подальшим збільшенням до 500 грн., а в перший день отримання кредитної картки він отримав у банкоматі 100 грн. та йому було нараховано 5 грн. комісії.

Суд апеляційної інстанції належним чином не встановив факту недійсності або неукладеності кредитного договору, факту неотримання відповідачем грошових коштів чи інших об'єктивних підстав для відмови у стягненні з нього кредитної заборгованості, враховуючи ідентифікуючі ознаки укладення договору саме з відповідачем.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дав оцінки посиланням позивача на те, що кредитна картка була оформлена відповідачу за його ініціативою, він пройшов ідентифікацію шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а під час видачі картки, 23 травня 2013 року, його було із нею сфотографовано.

Суд апеляційної інстанції не врахував того, що описка у позовні заяві чи розрахунку заборгованості не спростовує факту укладення кредитного договору, отримання і користування позичальником кредитними коштами, а також наявності кредитної заборгованості.

Установивши факт підписання анкети заяви ОСОБА_3 і при цьому відмовивши у позові, суд цим самим відмовив позивачеві у судовому захисті (ст. 55 Конституції України).

Отже, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції, ухваливши своє рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, та фактично ухилився від вирішення спору по суті.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

О.В.Умнова

І.М.Фаловська