Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України, третя особа -Херсонський прикордонний загін Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила надати дозвіл на виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації, неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 16-річного віку в одноособовому супроводі одинокої матері - ОСОБА_1, без нотаріальної згоди та супроводу другого з батьків.

Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вважав позов таким, що підлягає задоволенню.

Представник третьої особи до судового засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив прийняти рішення на розсуд суду. Окрім того, в листі від 11.12.2016 року №23/1735 вказав, що відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, як не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред*явлення документів та їх нотаріально засвідчених копій - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір*ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_1).

Як вбачається із свідоцтва про народженняОСОБА_2 відомості про батька дитини відсутні.

Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України від 27.09.2016 року №61130/091-530-4024, наданої Генеральним консульством України в Санкт-Петербурзі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований громадянином України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з принципами, покладеними в основу ст. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності.

Статтею 10 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними Конвенцією іншими правами.

Відповідно дост. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, встановлених законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцятирічного віку має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними.

В той же час, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зіст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ч. ч. 1, 2ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини, згідно зіст. 157 СК України, вирішується батьками вільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначеноЗаконом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, № 3857 -XII,постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», «Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231(із змінами).

Відповідно до положень ч. 2ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Положеннями абз. 1, 2 ч. 2ст. 4 вказаного Закону встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 31.05.1995 року, оформлення паспорта/проїзного документу здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно зіст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відпочинок та оздоровлення є важливою складовою життя дитини, спрямованою саме на всебічний розвиток дитини. За такого, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок такого виїзду.

Враховуючи усе вищезазначене, піклуючись про найвищі права та законні інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати сплачені позивачем під час подачі позову до суду .

Керуючись ст.ст.14,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України малолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення 16-річного віку, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди і супроводу батька до Російської Федерації.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова