Справа № 489/5052/16-ц
Номер провадження 2/489/2716/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2016 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 16.04.2006 р. між Банком та відповідачем був укладений Кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2 418 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач у встановленому договором порядку свої зобовязання не виконував, в звязку з чим станом на 19.09.2016 р. утворився борг в розмірі 50 754 грн. 78 коп. Згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2010 р. з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 10 607 грн. 16 коп. Проте заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором (за відрахуванням вказаної суми) в розмірі 42 655 грн. 00 коп. на теперішній час залишається непогашеною.

Посилаючись на вищевикладене ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 42 655 грн. 00 коп., а також судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

16.04.2016 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNH4KP89870380, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 2 418 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредит 25.08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також зобовязувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до умов Договору відповідач ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Відповідно до п. 3.2 Умов надання споживчого кредиту Позичальник зобовязується погашати кредит, сплачувати відсотки, винагороду Банку у порядку та строки відповідно до Договору та даних Умов.

Згідно кредитного Договору при порушенні Позичальником зобовязань із погашення Кредиту він сплачує Баку пеню, в розмірі визначеному в Умовах та правилах за кожен день прострочки.

Відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, він зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості.

Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

Однак судом встановлено, що 13.04.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено заочне Рішення, відповідно до якого позов ПАТ КБ «Приватбанк» в особі філії «Миколаївське регіональне управління» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищеозначеним кредитним договором було задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 10 607 грн. 16 коп., а також 106 грн. 07 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. витрат на ІТЗ процесу, всього 10 833 грн. 23 коп.

Оскільки рішення суду відповідачем не виконано і заборгованість не погашена, згідно наданого позивачем ОСОБА_2 станом на 19.09.2016 р. заборгованість відповідача перед Банком складає 42 655 грн. 00 коп., а саме: 1 174 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом, 12 087 грн. 48 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 37 493 грн. 29 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 2 007 грн. 38 коп. штраф (процентна частина).

Отже судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання умов Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 р. по справі № 6-1206 цс 15.

Крім того у постанові від 02 вересня 2015 р. по справі № 6-369 цс15 Верховним Судом України також зазначено, що згідно із частиною першої ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 174,01 грн., проте судом встановлено, що згідно рішення суду від 13.04.2010 р. з відповідача вже було стягнуто заборгованість за тілом кредиту, відповідно підстави для повторного стягнення - відсутні.

Також суд не в повній мірі погоджується із стягненням заявлених Банком штрафних санкцій.

У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 61 Конституції України законодавством України заборонено притягнення особи до подвійної відповідальності за одне і теж правопорушення.

Штрафом є неустойка, що обчислюється від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу наведеної норми, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 13.04.2010 р. судом на користь Банку вже було стягнуто штраф за порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору № DNH4KP89870380. За таких обставин вимоги про стягнення штрафу (фіксованої частини та процентної складової) є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про стягнення пені слід також врахувати наступне.

Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача а джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Враховуючи, що розмір нарахованої Банком на підставі умов кредитного договору пені значно перевищує розмір несплаченої заборгованості за кредитом та, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої позивачем пені з 37 493,29 грн. до розміру заборгованості по відсоткам - 12 087 грн. 48 коп.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 12 087 грн. 48 коп., а також пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 12 087 грн. 48 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212 - 214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP89870380 від 16.04.2006 р. в розмірі 24 174 грн. 96 коп., а саме 12 087 грн. 48 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 12 087 грн. 48 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова