АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року за нововиявленими обставинами

в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року представник товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» (надалі - ТОВ Фірги «Т.М.М.») звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення коштів.

Зазначав, що згідно договору від 12 травня 2005 року, укладеного між позивачем та відповідачем, останній отримав у позику кошти в розмірі 1 698 900 грн., які повинен був повертати щомісячно рівними частками в строк до 31 травня 2020 року. Позивач також посилався на те, що відповідач не виконав умови договору та не сплатив жодної суми.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення суду від 05 серпня 2013 року скасовано, постановлено по справі нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ Фірма «Т.М.М.» задоволено частково, стягнуто з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 1 896 102 грн. 40 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 29 квітня 2015 року по справі № 6-31387св14, рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року було скасовано частково в частині стягнення інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В частині стягнення основної суми заборгованості по договору позики рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року залишено без змін.

28 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду м. Києва з заявою про перегляд рішення колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Як на нововиявлену обставину послався на лист ТОВ Фірма «Т.М.М.» б/н від 27 жовтня 2010 року адресований ОСОБА_1, в якому повідомляється про те, що ТОВ Фірма «Т.М.М.» звільняє ОСОБА_1 від виконання всіх його зобов'язань за договором позики від 12 травня 2005 року у зв'язку з прощенням боргу на підставі ст. 605 ЦК України.

Зазначений документ, як стверджує заявник, має істотне значення для розгляду справи, остільки підтверджує факт припинення зобов'язань відповідача з повернення позики позивачу у зв'язку з прощенням боргу до моменту пред'явлення позову про стягнення цього боргу.

Посилаючись на зазначене, просив скасувати рішення колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року та прийняти нове рішення про відмову у позові про стягнення суми позики.

Колегія суддів, заслухавши позивача та представника позивача, які заперечували проти задоволення заяви, представника відповідача, яка підтримала заяву та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до керівних роз'яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року №4 необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.1,2 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Як на нововиявлену обставину, ОСОБА_1 послався на зміст листа ТОВ Фірма «Т.М.М.» б/н від 27 жовтня 2010 року за підписом генерального директора товариства ОСОБА_3, зданий на Головпоштамп м. Києва 23 квітня 2016 року відправником - ОСОБА_4, в якому повідомляється про те, що ТОВ Фірма «Т.М.М.» звільняє ОСОБА_1 від виконання всіх його зобов'язань за договором позики від 12 травня 2005 року у зв'язку з прощенням боргу на підставі ст. 605 ЦК України.

Разом з тим, як убачається з пояснень представника товариства, ТОВ Фірма «Т.М.М.» категорично заперечує факт прощення ОСОБА_1 боргу й складання долученого ним до справи листа від 27 жовтня 2010 року.

Представник зазначив, що фірма не укладала ніяких угод, які б змінювали спосіб виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед товариством та припинення договору позики.

Окрім цього, як убачається з висновку почеркознавчої експертизи № 1516/тдд від 12 грудня 2016 року, проведеної Київським міським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, призначеної у кримінальному провадженні № 0011622 від 17 вересня 2016 року на підставі постанови слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ НП України в м. Києві Кудря С.В. від 29 листопада 2016 року, та предметом дослідження якого був долучений заявником до справи лист, підпис у графі «Генеральний директор Фирмы «Т.М.М.» - ООО Толмачев Н.Г.» нанесений за допомогою рельєфного кліше шляхом відшарування барвної речовини від його робочої поверхні (факсиміле). Згідно з розділом 1 методики дослідження підписів, відбиток підпису (факсиміле), не є об'єктом почеркознавчого дослідження (а.с.86-91 т.3).

З огляду на викладене, обставини, на які посилається ОСОБА_1, у розумінні вимог ст. 361 ЦПК України, не можуть бути визнані колегією суддів як нововиявлені, остільки ґрунтуються на доказі, належність та дійсність якого спростовано товариством та матеріалами долученої до справи почеркознавчої експертизи.

З урахуванням зазначеного, та матеріалів справи, у їх сукупності, підстав до перегляду рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 361, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2014 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-2666/11

№ апеляційного провадження: 88-ц/796/36/2016

Головуючий в суді апеляційної інстанції: Андрієнко А.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.