провадження 2-з/201/208/2016
УХВАЛА

04 жовтня 2016 року м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою заяву представника Акопяна ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акопяна ОСОБА_1 (49000, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код за ЄДРППОУ 14360570), треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та ПН ДМНО ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Представник позивача 03 жовтня 2016 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій він просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 березня 2016 року ПН ДМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1797 про стягнення грошових коштів у сумі 3001669,25 гривень з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1, що є боргом за кредитним договором № DNUVGK00000012 від 23 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (код за ЄДРППОУ 14360570), яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», до набрання рішенням законної сили по цій справі, оскільки приватним нотаріусом вчинено вище вказаний виконавчий напис, який на даний час перебуває на виконанні в державній виконавчій службі та оскаржується позивачем у суді, також державним виконавцем вчинятися певні виконавчі дії (арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; стягнення з боржника виконавчого збору; стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, арешт коштів боржника), таким чином за розгляду справи майно позивача може бути реалізовано в межах виконавчого провадження, а тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а вид забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим вважаю за необхідне зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 березня 2016 року ПН ДМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1797 про стягнення грошових коштів у сумі 3001669,25 гривень з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1, що є боргом за кредитним договором № DNUVGK00000012 від 23 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (код за ЄДРППОУ 14360570), яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», до набрання рішенням законної сили, оскільки в даний час вказаний виконавчий напис нотаріуса оскаржується та за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження, виконуються виконавчі дії, таким чином, є велика ймовірність того, що майно позивача може бути буде реалізовано, а тому невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий напис вже буде виконано, тому захист його прав стане неможливий, а тому з урахуванням вище викладеного невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 6 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 5, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника Акопяна ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1797 про стягнення грошових коштів у сумі 3001669,25 гривень з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1, що є боргом за кредитним договором № DNUVGK00000012 від 23 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (код за ЄДРППОУ 14360570), яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», до набрання рішенням законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набрала законної сили 04 жовтня 2016 року.

Строк предявлення до виконання один рік.

Суддя