Справа № 357/8569/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою.

Вказувала, що 09.11.2014 року помер її батько ОСОБА_3. Після нього залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла земельна ділянка площею 2,740 га, посвідчена державним актом серії І-КВ № 045065. Оскільки за життя її батько заповіту не складав, вона разом із відповідачем являється спадкоємцем першої черги за законом.

Посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про права на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, позивач просила визнати за собою право власності на спадкове майно після свого батька, який помер 09.11.2014 року, що складається із земельної ділянки площею 2,740 га., посвідченої державним актом серії І-КВ № 0405065 на право приватної власності на землю, виданого 18.01.2003 року Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області, яка знаходиться на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в порядку спадкування за законом.

Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі.

в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони являються дітьми ОСОБА_3.

Вказане підтверджується копіями: свідоцтва про народження ОСОБА_4 від 08.08.1963 року, свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 05.05.1984 року, свідоцтва про народження ОСОБА_6 від 25.08.1957 року та свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 20.01.1979 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть від 10.11.2014 року серія І-ОК № 320618 ОСОБА_3 помер 09.11.2014 року.

З копії свідоцтва про право власності від 20.04.2011 року виданого Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що за життя померлий отримав у спадщину після ОСОБА_8 земельну ділянку, площею 2,740 га, без кадастрового номеру, яка розташована на території Фастівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, що зареєстрована за померлою на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-КВ №045065, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 18.01.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 295.

25.03.2015 року позивач прийняла спадщину, про що свідчить копія її заяви від 25.03.2015 року подана до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори.

27.04.2016 року позивач звернулася до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно копії постанови від 27.04.2016 року вих. 1153/02-31 виданої державним нотаріусом ОСОБА_9, нотаріус відмовила позивачу в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно приписів ч. 2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Зазначене право виникає у день відкриття спадщини.

Згідно приписів ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як вбачається з матеріалів справи, спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась 09.11.2014 року.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на момент смерті належала земельна ділянка площею 2,740 га, яка розташована на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що зареєстрована за померлим на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-КВ №045065, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією 18.01.2003 року

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину має право одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як встановлено судом сторони входять до першої черги спадкоємців за законом. Згідно копії матеріалів спадкової справи відповідач спадщину не приймала. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач, на час винесення рішення, являється єдиною особою, яка має право на отримання свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В матеріалах справи є заява відповідача від 19.09.2016 року, якою вона позов визнала в повному обсязі.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, оскільки позивач фактично прийняла у спадщину майно померлого ОСОБА_3, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів, тому заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження та відповідно до ст. 392 ЦК України підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,174,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 2,740 га., посвідченої державним актом серії І-КВ № 0405065 на право приватної власності на землю, виданого 18.01.2003 року Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області, яка знаходиться на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що залишилась після смерті ОСОБА_3, померлого 09.11.2014 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10