Справа № 428/4247/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

первісного позивача ОСОБА_1,

представника первісного позивача ОСОБА_2,

первісного відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про вселення, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про вселення, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне

З 16.03.2007 року по 16.10.2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.12.2012 року на родину з трьох осіб їм була надана спірна квартира. У червні 2014 року у зв`язку з проведенням у м. Сєвєродонецьку антитерористичної операції, вона за згодою відповідача, на той час чоловіка, виїхала з дитиною до своєї матері у с. Малоалександрівка Троїцького району Луганської області. Наприкінці серпня, вона повернулась в м. Сєвєродонецьк, але відповідач почав перешкоджати їй проживати у квартирі, не пустив її та дочку, як потім їй стало відомо, у нього в той час в квартирі знаходилась інша жінка. Протягом вересня, декілька разів вона намагалася увійти до квартири, але відповідач її не пустив. Наприкінці вересня, мало її не побив за те, що вона переночувала у квартирі та взяла свої речі. Після цього він забрав у неї ключі від квартири. 25 лютого 2015 року вона, за згодою відповідача, тимчасово виїхала до м. Краснодар, РФ з метою оздоровлення дочки. Повернувшись до м. Сєвєродонецька, вона дізналась, що відповідач проживає в квартирі з іншою жінкою і вона зрозуміла, що він її обдурив. 22 вересня 2015 року вона народила сина ОСОБА_5, відомості про батька якого записані зі слів матері в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Вважає, що причини відсутності її та дітей в квартирі є поважними. Крім того, відповідач перешкоджав та продовжує перешкоджати користуватися квартирою, у зв`язку з чим просить вселити її, дочку ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 у в гуртожиток в блок АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ОСОБА_6 звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне.

З 16.03.2007 року по 16.10.2014 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1. Сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач припинила користуватися квартирою з 15 червня 2014 року, де вони проживали, за адресою: АДРЕСА_1. Вона, не повідомивши його, зібрала усі свої речі і разом з дитиною виїхала з квартири до іншого чоловіка. З цього часу вона в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, будь-яких перешкод у проживанні ОСОБА_1 у квартирі він не чинив. Як батько, він не заперечує, щоб його неповнолітня дочка залишилася зареєстрована в квартирі, та в подальшому проживала разом з ним. Просить визнати відповідача та її сина такими, що втратили право користування квартирою у гуртожитку в блоці АДРЕСА_1.

В судовому засіданні первісний позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні первісні відповідачі підтримали зустрічні позовні вимоги з підстав, які викладені у зустрічному позові, просили зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, позовні вимоги за первісним позовом не визнали, просили відмовити в їх задоволенні з підстав, які викладені в письмових запереченнях на первісний позов. Відповідач ОСОБА_6 надала до суду заяву від 28.09.2016 року про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій також просила вирішити справу врахувавши інтереси неповнолітніх дітей.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 є її подругою, а ОСОБА_3 є її знайомим. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в одному блоці в гуртожитку зі своєю дитиною. На період активної фази антитерористичної операції влітку 2014 року ОСОБА_1 виїхала з дитиною до матері, проте після їх повернення ОСОБА_3 не пускав їх назад до житлового приміщення у гуртожитку, про що вона, ОСОБА_7, дізналася зі слів ОСОБА_1. У вересні 2014 року та у квітні 2015 року вони разом з ОСОБА_1 приходили в гуртожиток та намагалися увійти до спірного приміщення, проте двері ніхто не відкривав і голос за дверима, схожий на голос ОСОБА_3, повідомив, що він не пустить їх до приміщення. В грудні 2015 року ОСОБА_1 в її присутності знов намагалася потрапити до приміщення у гуртожитку, проте ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вийшли та не пустили її до приміщення. Їй також відомо, що в лютому 2015 року позивач дійсно їздила з донькою до міста Краснодар Російської Федерації для оздоровлення доньки.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1, тобто вона була та є сусідкою сторін по справі. Вона ніколи не чула жодних сварок в АДРЕСА_1, де проживали сторони. З літа 2014 року вона не бачила ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, вперше після літа 2014 року побачила ОСОБА_1 взимку 2015-2016 років, проте причина її приходу до блоку № 222 їй невідома. Приблизно з серпня 2014 року вона кожного тижня бачила ОСОБА_3 на прогулянках із дитиною біля будівлі гуртожитку.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_9 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1, блок 214, тобто вона була та є сусідкою сторін по справі. Вона ніколи не чула жодних сварок в АДРЕСА_1, де проживали сторони. На початку літа 2014 року вона бачила ОСОБА_1, яка із речами виїжджала на таксі біля будівлі гуртожитку. Після цього ОСОБА_1 вона не бачила. ОСОБА_6 почала проживати в АДРЕСА_1 приблизно восени або взимку 2014 року.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1, блок 221, тобто вона була та є сусідкою сторін по справі. Вона ніколи не спостерігала жодних сварок між сторонами по справі. В червні 2014 року вона бачила речі біля входу в АДРЕСА_1, а після цього дізналася, що ОСОБА_1 разом із донькою переїхали на іншу адресу. ОСОБА_6 почала проживати в АДРЕСА_1 приблизно в листопаді 2014 року, а ОСОБА_1 вона не бачила в АДРЕСА_1 з червня 2014 року.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_11 пояснила, що вона вже протягом трьох років є подругою позивача за первісним позовом ОСОБА_12. В червні 2014 року вона та ОСОБА_12 разом зі своїми дітьми до серпня 2014 року виїжджали в інший населений пункт (с. Новоолександрівка) до батьків ОСОБА_12 з метою вивезення дітей подалі від зони проведення АТО. 21 грудня 2015 року ОСОБА_12 звернулася до неї із проханням щодо супроводження до місця мешкання відповідача за первісним позовом ОСОБА_3. Прибувши разом з ОСОБА_12 до місця мешкання відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 в м. Сєвєродонецьку, точної адреси вона не пам'ятає, вона стала свідком того, що ОСОБА_3 не пустив до помешкання ОСОБА_12, після чого ОСОБА_12 викликала поліцію.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 428/3742/15-ц, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією ордеру серії Н № 46, виданого виконкомом Сєвєродонецької міської ради від 07.05.2012 року, ОСОБА_3 отримав вказаний ордер на право заняття з сім'єю з трьох осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 жилої площі розміром 26,5 кв.м. у гуртожитку, який розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданим 25 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 556. Батьком записаний ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 жовтня 2014 року, розірвано шлюб, зареєстрований 16 березня 2007 року РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 122, між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Бондаренко) ОСОБА_13 та ОСОБА_3. Рішення набрало законної сили 28 жовтня 2014 року.

Відповідно до копій Актів, затверджених КП «Житлосервіс «Світанок» від 04.11.2014 року та від 28.04.2015 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не проживають за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 з червня 2014 року.

Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5, виданим 06 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_14 06 червня 2015 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 248. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6, виданим 01 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 народився 22 вересня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 755. Батьком записаний ОСОБА_15, матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно із копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.10.2015 року № 5 відомості про батька ОСОБА_5 записані за вказівкою матері згідно із ч. 1 ст. 135 СК України.

З копій відповідей Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області вбачається, що співробітниками Сєвєродонецького ВП ГУНП було неодноразово встановлено (06.05.2015 року, 06.09.2015 року, 23.12.2015 року), що між сторонами є конфлікт майнового характеру, тобто відноситься до цивільно-правових відносин та не входить до компетенції поліції, а входить до компетенції суду й не підлягає внесенню в ЄРДР, так як не містить ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до копії листа Сєвєродонецького міського відділу УДМС України у Луганській області № 29/2-154 від 14.01.2016 року, 15.08.2015 року до Сєвєродонецького міського відділу УДМС України у Луганській області звернулася ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. Згоду на користування житловим приміщенням надав уповноважений орган.

Згідно із копією рішення № 91 виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_4» від 03.03.2016 року, визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: призначено час для спілкування та виховання дитини щомісяця, першого та третього тижня з 09-00 п'ятниці до 19-00 неділі та в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір'ю, не порушуючи режиму дня дитини. Попереджено батьків про недопустимість налаштування дитини проти кожного з батьків.

Відповідно до копії довідки № 1267, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 31.03.2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дочкою - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, колишнім чоловіком - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, дружиною колишнього чоловіка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вирішуючи питання про обґрунтованість первісних та зустрічних позовних вимог, суд враховує наступні норми Закону.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 31 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п. 10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 р. № 2, у справах щодо визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Якщо причини поважні, суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її дитина ОСОБА_4 вселилися у спірне житлове приміщення в якості членів сім'ї ОСОБА_3, будь-якої окремої угоди про порядок користування жилим приміщенням сторони не укладали.

В подальшому позивач ОСОБА_1 в червні 2014 року разом із дитиною ОСОБА_4 виїхала із спірного житлового приміщення, проте у вересні 2014 року, у квітні 2015 року та у грудні 2015 року позивач не змогла повернутися до житлового приміщення, хоча намагалася це зробити. Вказані факти підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_7, яка була присутньою під час спроб ОСОБА_1 увійти до житлового приміщення у вересні 2014 року та у квітні 2015 року, а також частково підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 (в частині виїзду позивача із дитиною в червні 2014 року із спірного приміщення та в частині перешкоджання позивачу у потраплянні до приміщення в грудні 2015 року).

Факт того, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у вселенні до житлового приміщення додатково підтверджується відомостями з органів поліції, про наявність протягом 2015 року конфлікту між сторонами з цього приводу. Більш того, ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав, що в грудні 2015 року він не пустив ОСОБА_1 до спірного житлового приміщення.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 та її малолітні діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 мають право користування спірним житловим приміщенням, проте не можуть реалізувати це право внаслідок перешкоджання ОСОБА_3 у вселенні в житлове приміщення, в тому числі у вересні 2014 року, тобто в період шестимісячного строку, передбаченого ст. 71 ЖК УРСР.

Отже, ОСОБА_1 та її малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають у спірному житловому приміщенні понад шість місяців з поважних причин, проте не мають іншого постійного житла і бажають вселитися у спірне приміщення, у зв'язку із чим позовні вимоги за первісним позовом належить задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що первісний позов задоволено у повному обсязі, в той час як у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Отже, з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 слід стягнути на користь ОСОБА_1 суму судових витрат в розмірі 551 грн. 20 коп. з обох відповідачів в рівних частках, тобто по 275 грн. 60 коп. з кожного відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про вселення, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в гуртожиток в АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму судових витрат в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. з обох відповідачів за первісним позовом в рівних частках, тобто по 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29 вересня 2016 року.

Суддя Д. Б. Баронін