АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7204/16 Справа № 175/3276/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Ткаченко І.Ю.

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Томас» на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2016 року по справі ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено. Заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5, а саме: нежитлового приміщення НОМЕР_1 - торгівельно - виставочний зал з технічними приміщеннями загальною площею 482, 6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера А),(реєстраційний номер нерухомого майна 91).

Не погодившись з постановленою ухвалою, ТОВ «Фірма Томас» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Вирішити питання щодо стягнення сплаченого ТОВ «Фірма Томас» судового збору.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеній справі.

Однак з такими висновками суду не можна погодитись у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,- єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не перевірив інформацію щодо об'єкту нерухомості, на яке накладено заборону відчуження, не звернув увагу на предмет спору, не з'ясував обсяг позовних вимог і відповідність видів забезпечення позову.

Крім того, ухвала про забезпечення позову виноситься в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Однак, в порушення зазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року заходи забезпечення позову скасовано.

В апеляційній скарзі апелянт, який не є стороною по справі, але інтереси якого зачіпаються через наявність спору щодо власності на майно, відносно якого прийнято заходи забезпечення позову, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19 серпня 2016 року.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, через необґрунтованість ухвали, що оскаржується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Томас» - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Судді: