Справа № 720/1417/16-ц
Провадження № 2/720/745/16
28 серпня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Факащук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 26 квітня 2007 року відповідно до укладеного кредитного договору № CVCWAN02000620 відповідачці ОСОБА_1 був наданий кредит у сумі 7493 доларів США терміном до 25 квітня 2014 року із сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Протягом дії кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 систематично не виконувала належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту та відсотків, у звязку з чим, станом на 06 липня 2016 року допустила прострочену заборгованість по кредиту в сумі 3646 доларів США 65 центів, яка складається з заборгованості по кредиту 2864 доларів США 50 центів, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 558 доларів США 84 центів, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 44 доларів США 40 центів та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 178 доларів США 91 цента. Зобовязання за вказаним кредитним договором забезпечено договорами поруки, які укладені із поручителями ОСОБА_4І. та ОСОБА_3 Оскільки, відповідачі у добровільному порядку борг не повертають, просив стягнути з них солідарно в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі.
В судовому засіданні представник позивача не зявився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 відповідно до укладеного кредитного договору CVCWAN02000620 отримала від позивача кредит в сумі 7493 доларів США терміном до 25 квітня 2014 року з відсотковою ставкою 12,00 % річних, відповідно до п. 7.1. кредитного договору терміном до 25 квітня 2014 року.
Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено зобовязання банку надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом ,а також інші платежі відповідно до умов договору.
Як вбачається з п. 7.1 кредитного договору позичальник зобовязується сплачувати винагороду за резервування ресурсів у розмірі 0,14 % річних від суми зарезервованих ресурсів.
Згідно п. 4.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязання щодо повернення основної суми кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.
Зобовязання за вказаними договором кредиту забезпечено договорами поруки від 28 серпня 2012 року, які укладені із відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та відповідно до п. 4 яких поручитель зобовязується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій, передбачених вищевказаними договорами кредиту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Зі змісту ст. 554 ЦК України вбачається, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Приймаючи до уваги, що зобовязання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачами належним чином, правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідачів виконання грошового зобовязання за договорами кредиту та поруки.
В порушення умов договору, станом на станом на 06 липня 2016 року відповідачка ОСОБА_1 допустила прострочену заборгованість по кредиту в сумі 3646 доларів США 65 центів, яка складається з заборгованості по кредиту 2864 доларів США 50 центів, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 558 доларів США 84 центів, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 44 доларів США 40 центів та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 178 доларів США 91 центів.
У звязку з тим, що відповідачі не виконують умови договорів кредиту і поруки та не повернули позивачу отриману суму кредиту та передбачені кредитним договором інші обовязкові платежі, суд вважає, що кредитну заборгованість слід стягнути з них солідарно в примусовому порядку.
Визначаючи валюту стягнення кредитної заборгованості, суд враховує, що відповідно до розяснення, викладеного в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
За таких обставин, стягнення заборгованості за основною сумою кредиту, відсотків за ним та комісії повинно проводитись у валюті надання кредиту з зазначенням еквіваленту до національної валюти гривні.
Що стосується стягнення неустойки у вигляді пені, обрахованої в іноземній валюті, то за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
За ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.
Згідно п. 4.2 укладеного між сторонами кредитного договору сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Положення ч. 2 ст. 192 ЦК України та ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.
Оскільки пеня є способом забезпечення виконання зобовязання і одночасно відповідальністю позичальника за його неналежне виконання, то відповідно до закону та умов договору, має стягуватись в гривнях.
Тому, вимога банку про стягнення пені в іноземній валюті не відповідає вимогам закону та договору.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути кредитну заборгованість станом на 06 липня 2016 року у вигляді заборгованості по кредиту 2864 доларів США 50 центів, заборгованості по процентах за користуванням кредитом 558 доларів США 84 центів, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 44 доларів США 40 центів та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4444 гривень 12 копійок (178,91 доларів США Х 24.84 курс долара США до 1 гривні станом на 06 липня 2016 року).
Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача пропорційно слід стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.
Вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів судових витрат є безпідставними, оскільки чинний ЦПК України не передбачає стягнення судових витрат в солідарному порядку.
На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1054 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-218, 224-226 ЦПК України,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути пропорційно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору з кожного по 459 гривень 33 копійки.
В решті заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідачі можуть подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення на протязі десяти календарних днів з моменту його отримання.

Суддя: