УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 28 вересня 2007 року між відповідачем та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № ZRW1GA, відповідно до якого останньому наданий кредит у розмірі 24 871,20 доларів США зі сплатою 0,92 % річних строком до 28 вересня 2027 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 28 вересня 2007 року укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Також на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 28 вересня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 26 107,59 доларів США, у рахунок погашення якої рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. Також рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 веесня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 532,01 доларів США. Відповідно до умов договору поруки, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту. 20 травня 2010 року банк надіслав поручителю вимогу про повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги. Тобто змінив строки виконання основного зобов'язання за кредитним договором, а тому позивачка вважала, що порука припинена з 19 червня 2015 року.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 01 червня 2016 року, позовні вимоги задоволено. Визнано припиненою поруку за договором № ZRW1GA/1 від 28 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суди керувалися тим, що банк змінив строки виконання зобов'язання за кредитним договором, направивши вимогу поручителю від 20 травня 2010 року про дострокове повернення кредиту протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Тобто строк дії поруки сплинув 20 червня 2015 року, з урахуванням, що сторони встановили у договорі поруки, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту.

Судами встановлено, що 28 вересня 2007 року між відповідачем та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № ZRW1GA, відповідно до якого останньому наданий кредит у розмірі 24 871,20 доларів США зі сплатою 0,92 % річних строком до 28 вересня 2027 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 28 вересня 2007 року укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Також на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 28 вересня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 26 107,59 доларів США, у рахунок погашення якої рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Також рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 532,01 доларів США. Вказане рішення законної сили не набрало, тому жодних перешкод для розгляду зазначеного позову не існує.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов᾿язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов᾿язання не пред᾿явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов᾿язання не встановлений або встановлений моментом пред᾿явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред᾿явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

20 травня 2010 року банк надіслав поручителю вимогу про повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги. Тобто змінив строки виконання основного зобов'язання за кредитним договором до 20 червня 2015 року, а з позовом до боржників банк звернувся до суду 05 серпня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку, що порука позивачки припинена.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. Леванчук А.О.