Справа № 201/8831/16-ц
Провадження № 2/201/2240/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року місто Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Батманової В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити з нею місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на наступні обставини. Позивач є батьком малолітніх дітей, 19.02.2016 шлюб позивача та відповідача було розірвано. Позивач зареєстрована та фактично проживає з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 Позивач приділяє увагу до дітей і турботу про них., піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток , забезпечує їх всім необхідним.

Позивач в судове засідання надала заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав в позові викладених.

Представник відповідача в судове засідання надала заяву про можливість розгляду справи без її участі та участі відповідача, не заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі.

Шлюб між сторонами розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016.

Від шлюбу сторони мають двох дітей - малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2

ОСОБА_1 зареєстрована за адресоюАДРЕСА_2 що підтверджується копією паспорта.

Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення.

Згідно п.4 ст.18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16.12.1966 (ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР №2148-УІІ від 19.10.1973) держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов'язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.

Згідно до приписів статті 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.91. Дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням інтересів дітей, а також враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд вважає можливим визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_1, за її місцем проживання.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю - ОСОБА_5 за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення

Суддя: