У Х В А Л А

7 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, Фермерського господарства "Якторів", третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 3 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (далі - ПрАТ "СК України "Провідна") на користь ОСОБА_5 2 тис. 500 грн моральної та 16 тис 7 грн майнової шкоди; з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "СК "ПЗУ Україна") 2 тис. 500 грн моральної шкоди та 16 тис. 7 грн майнової шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 11 листопада 2015 року рішення районного суду в частині відшкодування з ПрАТ "СК "Провідна" шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності ОСОБА_5, в частині відшкодування моральної шкоди та судового збору з Фермерського господарства "Якторів" (далі - ФГ "Якторів") та фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_5 до ФГ "Якторів" про відшкодування моральної шкоди та до ПрАТ "СК "Провідна" про відшкодування шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності відмовлено. Зменшено загальний розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ "СК "Провідна" на користь ОСОБА_5 до 6 тис. 350 грн.

Позов ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ковальчука В.В. 150 тис. грн моральної шкоди.

У решті - рішення районного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 відхилено. Рішення апеляційного суду залишено без змін.

27 квітня 2016 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм статей 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ФОП ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, 12 березня та 28 травня 2014 року, 28 січня 2015 року, 3 лютого 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовані зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції відхиляючи касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 та залишаючи в силі рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновками про те, що відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода повинна відшкодовуватись особами, які є володільцями транспортних засобів на відповідній правовій підставі, ОСОБА_7 як орендар транспортного засобу та ФОП ОСОБА_4 як володілець на підставі доручення.

У наданих для порівняння ухвалах від 28 травня 2014 року 28 січня 2015 року та 3 лютого 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пункт 2.2 ПДР). Саме така особа, яка є володільцем транспортного засобу та відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України повинна нести відповідальність за завдання шкоди.

Отже, порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником як приклад неоднакового застосування судами норм матеріального права, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Крім того, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року та 12 березня 2014 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справах рішення і направив справи на новий розгляд з передбаченої статтею 338 ЦПК України підстави порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спорів.

За таких обставин вважати заяву ФОП ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", фізичної особи - підприємця ОСОБА_4. Фермерського господарства "Якторів", третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук