№ 308/4140/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.07.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого - судді Придачук О.А.

при секретарі - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 43365,45 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до відповідно до укладеного договору № б/н від 05.03.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом,з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А тому підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов»язання за договором виконав, та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 29.02.2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 43365,45 грн., яка складається з: 18507,83 - заборгованість за кредитом, 21067,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1249,14 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн - штраф (фіксована частина), 2041,21 грн. - штраф (процентна складова), що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності позивача. 22.07.2016 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача в якому остання зазначає, про те, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Також від позивача 05.07.016 року до суду надійшла заява в якій просить приєднати докази сплати витрат за публікацію оголошення в пресі про виклик до суду відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат , у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» № 123 від 05.07.2016р., про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом,з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається з матеріалів справи при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За таких обставин підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Позивач свої зобов»язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

Однак, відповідач прострочував зобов'язання, не виконала взяті на себе договором обов'язки і станом на 29.02.2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 43365,45 грн., яка складається з: 18507,83 - заборгованість за кредитом, 21067,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1249,14 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн - штраф (фіксована частина), 2041,21 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Між сторонами існують правовідносини з отримання/надання грошового кредиту, про що ними укладено відповідний договір кредиту: згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Факт несплати відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів за користування кредитом та погашення кредиту підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком суми заборгованості.

При визначенні розміру заборгованості суд виходить з даного розрахунку і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості в розмірі 43365,45 грн.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно платіжного доручення № IHN90B1C0Z від 30.06.2016 року позивачем за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача сплачено 420,00 грн.

За вищенаведених обставин, враховуючи те, що факт наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед позивачем на загальну суму 43365,45 грн. доведений, суд вбачає за необхідне позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості та понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору - 1378,00 грн. та витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 224, 226-228, 232, 233, 294 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 536, 549-551, 624, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 43365,45 грн. (сорок три тисячі триста шістдесят п»ять грн. 45 коп.) грн., судовий збір у розмірі 1378,00 грн., та витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420,00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук