Справа № 462/8194/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 липня 2016 року Залізничний районний суд міста Львова в складі головуючого судді - Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 26.11.2015 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що він на прохання відповідача надав тому у борг гроші в сумі 19300 доларів США, про що відповідач власноруч склав розписку На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав йому розписку, в якій зобов'язався повернути гроші до 20 квітня 2012 року. В обумовлений строк відповідач не повернув борг, став уникати зустрічі. 11 березня 2015 року він надіслав вимогу відповідача щодо повернення боргу, 16 квітня 2015 року він звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовною заявою до відповідача щодо стягнення боргу. Однак заява була повернута судом у зв'язку з тим, що відповідач змінив реєстрацію, зареєстрований у Залізничному районі. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 19300 доларів США, 1731,92 дол.США - 3% річних. Також просить стягнути на свою користь сплачений судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені обставини, додав, що позивач у 2010 р. звернувся до позивача з проханням надати йому гроші в борг, гроші були йому необхідні для розвитку бізнесу дружини. Борг не повернув. Просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Зважаючи на достатність наданих позивачем доказів, неповідомлення відповідачем поважних причин нез'явлення в судове засідання, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідно до розписки позивач надав у борг відповідачу 19300 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 липня 2016р. становить - 478833 грн. з розрахунку 2481,43 за 100 дол. Борг не повернутий. Отже, право вимоги боргу у розмірі 478833 грн. у кредитора виникло.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач надав розрахунок заборгованості на підставі ст.625 ЦК України, відповідно до якого 106605 грн. становить 3% річних. Тому сума боргу разом становить 585438 грн. (478833 грн. + 106605 грн. ).

При вирішені спору суд враховує, що відповідач продовжує користуватися коштами позивача, отриманими за договором позики, не виконує свої зобов'язання перед позивачем, тим самим порушує його майнові права і тому суд вважає, що при стягненні суми боргу не можна брати до уваги Офіційний курс 1 долара США до 1 грн. станом на час укладення договору, а слід брати до уваги курс, що діє на час постановлення рішення.

Відповідно до положень ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд вважає, що позов підлягає стягненню з визначенням боргу в національній валюті.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Так як позивач при подачі позовної заяви сплачував судовий збір - дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 60, 212-215, 218,224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок суми боргу 585438 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів , з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.М.Румілова