ЄУН № 337/4497/16-ц
Провадження № 2/337/2066/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запорожжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2012р., який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2016р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, 05.04.2013р.н., з якою позивачка проживає в спірній квартирі. Під час сумісного життя в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти 24.07.2015р. було придбано у спільну власність квартиру АДРЕСА_1. При цьому договір купівлі-продажу від 24.07.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1205, за згодою сторін було оформлено на імя відповідача. Сторони не досягли домовленості щодо поділу сумісного майна. Вона не бажає отримувати від відповідача грошову компенсацію за частку у спільному майні подружжя, спірна квартира є її єдиним житлом, а тому, зважаючи на неподільність майна, просить поділити спірну квартиру, визнавши за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, суду надана письмова заява в якій позивач просить провести розгляду справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає і просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не прибув, до суду подано письмову заяву в якій він просить справу розглядати у його, а також письмову заяву про визнання позову в повному обсязі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів.

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.197 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд ухвалює рішення на підставі доводів сторін та наданих ними доказів щодо обставин справи, досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, за наявності законних підстав суд може ухвалити рішення про його задоволення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісно власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2012р., який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2016р., яке набрало законної сили 04.10.2016р. Відповідно до зазначеного судового рішення шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2016 року, з цього часу спільного господарства вони не ведуть.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, 05.04.2013р.н., з якою позивачка проживає в спірній квартирі.

Судом також встановлено, що під час сумісного життя в зареєстрованому шлюбі сторони на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1205, придбали квартиру АДРЕСА_1. При цьому вказаний договір купівлі-продажу від 24.07.2015р., за згодою сторін було оформлено на імя відповідача.

Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.07.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що спірний обєкт нерухомості придбаний в період зареєстрованого шлюбу сторін, є обєктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін по справі, що ними визнається та не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007р. №11) передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити, оскільки він обґрунтований, визнаний відповідачем повністю та не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

При цьому при визначенні часток подружжя суд вважає необхідним визначати частки сторін у спірному майні рівними та поділити спільне сумісне майно подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 174, 212-215, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Поділити спільне сумісне майно подружжя між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В.Сидорова