АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2750/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання права власності на обєкт нерухомого майна, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 23 квітня 2008 року вона продала ОСОБА_6 кімнату № 2, площею 18,7 кв.м., розташовану на першому поверсі одноповерхової нежитлової будівлі у м. Звенигородка Черкаської області по вул. Радянська площа, 21.

16 вересня 2008 року власником кімнати №3, площею 100,6 кв.м., розташованої на першому поверсі одноповерхової нежитлової будівлі у м. Звенигородка Черкаської області по вул. Радянська площа, 21, стала ОСОБА_8.

22 травня 2009 року позивач отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно загальною площею 80,6 кв.м., розташоване на першому поверсі одноповерхової нежитлової будівлі у м.Звенигородка Черкаської області по вул. Радянська площа,21, виданого Звенигородською міською радою Черкаської області на підставі рішення виконавчого комітету від 21 травня 2008 року.

16 вересня 2015 року Ватутінський міський суд Черкаської області розглянув адміністративний позов ОСОБА_6 до Звенигородської міської ради Черкаської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_7, Реєстраційна служба Звенигородського РУЮ Черкаської області, КП «Черкаське обласне обєднане БТІ» про скасування рішення про видачу свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення та його державну реєстрацію та визнав нечинним та скасував рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області від 21 травня 2008 року №204, яким оформлено право власності ОСОБА_7 на нежитлове приміщення №1, за адресою вул. Радянська площа,21/7 м. Звенигородка, зобовязав Звенигородську міську раду скасувати видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія СА № 272160 від 22 травня 2009 року видане на прізвище ОСОБА_7, на нежитлове приміщення № 1, яке розташоване на першому поверсі нежитлового приміщення за адресою: вул. Радянська площа, 21/7 м. Звенигородка, зобовязав реєстраційну службу Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області скасувати державну реєстрацію, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САС, № 272160 від 22 травня 2009 року.

Позивач звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно щодо проведення реєстрації прав на нерухоме майно та 24 лютого 2016 року отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому зазначено, що право власності скасовано на обєкт нерухомого майна площею 80, 6 кв.м. за адресою: вул. Радянська площа, 21/7 м. Звенигородка Черкаської області.

25 лютого 2016 року позивач отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки нею не надано повний перелік документів, визначений п.52 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127, а саме: заявником подано копію договору купівлі-продажу та копію договору дарування, тоді як для реєстрації прав на нерухоме майно необхідні оригінали правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на обєкт нерухомого майна.

Надати державному реєстратору оригінали вищевказаних договорів позивач не має можливості, оскільки вони вилучені нотаріусом при вчиненні попередніх правочинів, у зв'язку із чим ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_7 право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення №1, площею 80, 6 кв. м. за адресою: Сінна площа, 21/7 (вул. Радянська площа) у м.Звенигородка Черкаської області.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд вважав, що ОСОБА_7 є власником нежилого приміщення № 1, площею 80,6 кв.м. за адресою вул. Радянська площа, 21/7 у м. Звенигородка, а оскільки позивач у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих не має можливості оформити право власності на належну їй частину нежитлового приміщення у зв'язку із їх вилученням нотаріусом при вчиненні попередніх правочинів то необхідно визнати за позивачем право власності у порядку ст. 392 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зі змісту ч. 5 ст. 11 ЦК України випливає, що цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, за вказаною нормою права, на підставі якої суд задовольнив позов, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначена правова позиція висловлена ВСУ у постанові № 6-244цс14 від 18 лютого 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_7 просила визнати за нею право власності на підставі ст. 392 ЦК України, вказуючи на втрату нею оригіналів документів, що посвідчують право власності на нежиле приміщення №1, оскільки правовстановлюючі документи вилучені нотаріусом при вчиненні попередніх правочинів.

При цьому, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що, як вказує сама позивач у позові, оригінали правовстановлюючих документів про право власності не втрачені, а знаходяться у нотаріальних справах, заведених під час вчинення попередніх правочинів із майном.

Таким чином, позивачка не позбавлена можливості захистити своє право в інший передбачений законом спосіб, в тому числі, отримати оригінали вказаних документів в самого нотаріуса шляхом відповідного звернення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість надання нотаріусом таких документів чи про їх невідновну втрату.

Таким чином, районний суд під час ухвалення оскаржуваного рішення передчасно визнав за позивачкою право власності на нежиле приміщення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та за неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку із чим рішення суду підлягає скасуванню на підставі ч.1, 4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :