Дата документу 01.09.2016 Справа № 554/3399/16-ц
Справа №554/3399/16-ц
Провадження №2/554/1960/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 вересня 2016 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого-судді Чуванової А.М.
при секретарі Юркіній Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -
ВСТАНОВИВ:
01 вересня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник позивача до суду не зявився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином (через оголошення в пресі), про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Згідно договору застави відповідач надав в заставу автомобіль CHEVROLEТ, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: KLІSF69YE7В060937, реєстраційний номер: ВІ5769АІ, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.16-17).
У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало поштою на адресу ОСОБА_1 письмове повідомлення від 02.11.2015 року про необхідність погашення заборгованості (а.с.12). Однак, відповідач залишила це повідомлення без реагування.
Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.4-10), заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 06.04.2016 року становить 3529,71 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1822,34 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 662,97 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 98,40 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 946 доларів США.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
Згідно зі ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо у момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Договором застави від 27.10.2006 року передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобовязаний передати предмет застави заставодержателю в заклад.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у вказаному вище розмірі та банк згідно із Законом України «Про заставу» і умовами договору має право на звернення стягнення на предмет застави, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет застави.
Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Згідно із ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Договором застави передбачено, що звернення стягнення та реалізація предмета застави може здійснюватися відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Згідно із ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах.
Таким чином, Законом України «Про заставу» і Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет застави.
Суд вважає, що обраний ПАТ КБ «ПриватБанк» спосіб звернення стягнення на предмет застави, а саме, шляхом продажу банком предмета застави з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, ґрунтується на положеннях ст.ст.25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умовах заставного договору, а тому вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави в обраний ним спосіб підлягають задоволенню.
Таким чином, законом та умовами договору застави передбачено обовязок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк».
Згідно зі ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум.
Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходів щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду (ч.2 ст.28 цього Закону).
Разом з тим, вказана стаття передбачає наслідки для позичальника у разі пред'явлення кредитором у позасудовому порядку вимог про звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя.
Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі.
Слід зазначити, що вимоги про вилучення у відповідача належного їй на праві власності автомобіля, комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також надання позивачу права від імені відповідача знімати та постановляти на облік в органах Державної автомобільної інспекції України є умовою взаємоповязаною з вимогами про звернення стягнення на предмет застави.
Таким чином, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.526,610,611,1050,1054 ЦК України, Законом України «Про заставу» Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення - задовольнити.
Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль CHEVROLEТ, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: KLІSF69YE7В060937, реєстраційний номер: ВІ5769АІ, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» повернення судового збору в сумі 1378 гривень та витрати, повязані з публікацією оголошення, в сумі 240 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.М.Чуванова