Справа №359/7760/16-ц
Провадження №2/359/2507/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрун-товує його тим, що 16 лютого 2013 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 Позивач не бажає жити однією сімєю з ОСОБА_2, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розір-вати шлюб.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просить суд задовольнити його.

ОСОБА_2 не зявилась у судове засідання. Вона надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Крім того, відповідач просить відновити її дошлюбне прізвище (а.с.13).

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 16 лютого 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №45. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №205207 від 13 вересня 2016 року (а.с.7).

2 листопада 2013 року у них народилась дочка ОСОБА_3 Ця обставини підтвер-джуються копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №339488 від 13 вересня 2016 року (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розір-вати.

Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстра-цією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи ту обставину, щопісля розірвання шлюбу ОСОБА_2 бажає відновити своє дошлюбне прізвище Дворська, суд приходить до висновку про задоволення цієї вимоги.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 16 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №45, розірвати.

Відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_2 Дворська.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд: позивачем протягом 10 днів з дня його оголошення, відповідачем протягом 10 днів з дня отри-мання копії судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_4