Справа № 309/1532/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Готри Т.Ю., Мацунича М.В.,

секретарі Волощук В.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хустського районного суду від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Закарпатського базового державного медичного коледжу про скасування наказів про звільнення з посади, поновлення на посаді заступника директора з виховної роботи навчального закладу, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи його тим, що 17.12.2014 року управлінням охорони здоровя в Закарпатській області видано наказ №647-0 «Про внесення змін до штатного розпису» внаслідок якого відбулося скорочення працівників коледжу. Дане скорочення відбулося за поданням директора ЗБДМК та було запропоновано скоротити дві штатні посади заступника директора, без зазначення прізвищ та у межах чинного законодавства. Підставою для винесення наказу став наказ Міністерства освіти і науки України від 23.01.2014 року №60 «Про затвердження типових штатних нормативів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації». В той же день директором ЗБДМК винесено наказ №270 від 17.12.2014 року про скорочення двох заступників: заступника директора з питань гуманітарної освіти та виховання, а також заступника директора з науково - методичної роботи. Вважає, що скорочення штату було проведено фіктивно, своє звільнення неправомірним, оскільки не було проведено профспілкових зборів, зборів трудового колективу. Вважає, що при скороченні штату вона мала переважне право залишитись на роботі, оскільки є більш кваліфікованим працівником. Вважає, що скороченню підлягала посада заступника директора з практичного навчання, а не посада заступника директора з виховної роботи, оскільки діти потребують постійного нагляду за ними та виховного процесу. Вважає незаконним повідомлення №1 від 27.01.2015 року та №63 від 27.02.2015 року про скорочення штату, оскільки в них не міститься посилання на наказ ЗБДМК про скорочення її посади та відсутні відомості про їх реєстрацію. Посилаючись на незаконність вказаних наказів, просить поновити її на посаді заступника директора з виховної роботи навчального закладу, виплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути спричинену їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн., у звязку з погіршення її стану здоровя, погіршення самопочуття, зниження авторитету в очах підлеглих студентів та їх батьків.

Рішенням Хустського районного суду від 19.10.2016 року у позові ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, винесено з неповним зясуванням та з неналежною правовою оцінкою наявних доказів, з безпідставним наданням переваги одним доказам перед іншими та неврахуванням доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи, висновки суду ґрунтуються на припущеннях та на недоведених матеріалами справи обставинах і підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3 та просив її задоволити з наведених в ній підстав та скасувати оскаржуване рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення та неї, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 17.01.2003 року переведена на посаду заступника директора з виховної роботи (наказ №1 від 11.01.2003 р.) Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Наказом управління охорони здоровя Закарпатської ОДА №647-0 від 17.12.2014 року з метою упорядкування штатного розпису та приведення штатних одиниць закладу відповідно до вимог наказу Міністерства освіти і науки України від 23.01.2014 року №60 «Про затвердження Типових штатних нормативів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, директора Закарпатського базового державного медичного коледжу зобовязано з 01.04.2015 року внести зміни в штатний розпис закладу, скоротивши 2 посади заступників директора (т.1 а.с.25).

На виконання даного наказу директором Закарпатського базового державного медичного коледжу видано наказ від 17.12.2014 року за №270, яким внесено зміни в штатний розпис з 01.04.2015 року, скоротивши дві посади заступників директора: заступника директора з гуманітарної освіти та виховання і заступника директора з науково - методичної роботи (т.1 а.с.10).

Наказом №18 від 23.01.2015 року ОСОБА_3 попереджено про наступне звільнення у звязку зі скороченням посади заступника директора з гуманітарної освіти та виховання (Т. 1 а.с. 12).

27.01.2015 року ОСОБА_3 згідно з наказом № 647-0 від 17.12.2014 року та у звязку з скороченням її посади, попереджено про майбутнє звільнення 31.03. 2015 року та запропоновано посаду викладача (т.1 а.с.13).

27.02.2015 року ОСОБА_3 запропоновано посаду викладача хімії із збереженням тарифікованих 360 годин на 2014/2015 навчальний рік з посадовим окладом 1692,90 грн. та розяснено, що у разі відмови продовжувати роботу на запропонованій посаді з нею буде припинено трудовий договір на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.14).

Наказом директора ЗБДМК ОСОБА_5 №132 від 02.06.2015 року «Про внесення змін до наказів Закарпатського базового державного медичного коледжу» з метою приведення документів ЗБДМК у відповідність до штатного розпису, внесено зміни у наказах № 270 від 17.12.2014 року «Про внесення змін до штатного розпису»; №18 від 23.01.2015 року «Про попередження про наступне звільнення»; № 75 від 31.03.2015 року «Про переведення ОСОБА_3Ю.», «слова заступник директора з гуманітарної освіти та виховання» замінити словами «заступник директора з виховної роботи».

Таким чином, в навчальному закладі мали місце зміни в штатному розписі, які потягли за собою скорочення посад, в тому числі було скорочено і посаду, яку займала позивач.

Судом встановлено, що позивачу у звязку з скороченням її посади, запропоновано посаду викладача хімії із збереженням затарифікованих 360 годин на 2014/2015 навчальний рік, тобто посаду, яку вона може обіймати за її професією і спеціальністю.

За згодою позивача наказом Закарпатського базового державного медичного коледжу за №75 від 31.03.2015 року, ОСОБА_3 переведена на посаду викладача хімії (т.1а.с.11). Відповідно до даного наказу, запис щодо переведення на посаду викладача хімії внесено до трудової книжки позивачки. Тобто, позивачка погодилася із запропонованою їй посадою викладача хімії.

Наказом директора ЗБДМК №97 від 24.04.2015 року, ОСОБА_3 викладачу хімії з 01 квітня 2015 року до педагогічного навантаження на 2014/2015 роки добавлено 36 годин методичного керівництва з виробничої фармацевтичної практики студентів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем дотримано вимоги ст. 40, 49-2 КЗпП України при звільненні ОСОБА_3 з займаної посади заступника директора з виховної роботи навчального закладу.

Посилання апелянта, як на підставу скасування оскаржуваного рішення про відсутність висновку профспілкового комітету, не підтверджено матеріалами справи та вказані доводи досліджувалися судом першої інстанції та спростовані таким.

Зокрема, з протоколу зборів профспілкової організації Закарпатського базового державного медичного коледжу від 11.03.2015 року, вбачається, що рішенням профспілкового комітету прийнято рішення, яким рекомендовано директору коледжу звільнити ОСОБА_3 із займаної посади (Т.1 а.с.125-126).

Наказ про переведення ОСОБА_3 за її згодою на посаду викладача хімії, датований 31.03.2015 року, тобто після прийняття рішення профспілковим органом щодо надання згоди на звільнення позивачки із займаної посади (т.1 а.с.11).

Необґрунтованим є також твердження позивача про те, що повинно було відбутись скорочення заступника директора з практичного навчання, оскільки відповідно до типових штатних нормативів вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 23.01.2014 №60, структура вищого навчального закладу формується керівником навчального закладу залежно від потреб навчально-виховного процесу та з метою раціонального й ефективного використання коштів та робочого часу працівників.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність порушень норм закону при звільненні ОСОБА_3 із займаної нею посади є вірним, оскільки в навчальному закладі дійсно відбулося реальне скорочення штату, позивач була завчасно попереджена про майбутнє вивільнення, їй було запропоновано вакантну посаду відповідно до її освітньо-кваліфікаційного рівня, на яку вона погодилася, що стверджується наказом про переведення ОСОБА_3 №75 від 31.03.2015 року.

Також, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки суд встановив, що звільнення відбулось відповідно до закону, а стягнення середнього заробітку може мати місце лише при встановленні незаконності звільнення і як наслідок вимушеного прогулу.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тобто не встановив порушення прав позивача, то висновок суду про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, також є вірним.

Враховуючи наведене, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: