Номер провадження: 22-ц/785/2962/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Лепетун Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

03.09.2015 року, ОСОБА_3 звернулась із позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку грошових коштів, набутитих без достатньої правової підстави у сумі 560 000 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що 20.05.2012 року позивачка дала своєму сину ОСОБА_4 560 000 гривень еквівалент 70 000 доларів США в дар, на придбання квартири, про що видано розписку.

Оскільки через недотримання нотаріальної форми розписка про передачу коштів в дар є нікчемним правочином, за обставин відсутності договору, який би визначав правову природу передачі спірної суми грошових коштів, зазначені кошти є майном, набутим без достатньої правової підстави.

На час передачі коштів ОСОБА_4перебував у шлюбі з ОСОБА_2

Посилаючись на те, що грошові кошти набуті відповідачами без достатніх правових підстав, син і його дружина знали про передачу коштів для придбання квартири, кошти були використані в інтересах сім'ї, позивачка просила позов задовольнити.

Представник позивачки у суді першої інстанції позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 і його представник позов визнали, зазначаючи, що кошти були отримані від позивачки для придбання квартири у періорд шлюбу і в інтересах сім'ї.

Відповідачка ОСОБА_2 не приймала участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2015 року позов задоволено: суд стягнув солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь позивачки 560 000 гривень.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права - ст. 1212 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4, у встановленому законом порядку, рішення суду не оскаржив.

У засіданні колегії суддів: відповідачка ОСОБА_2 і її представник скаргу підтримали; позивачка і її представник, а також відповідач ОСОБА_4 і його представник заперечували проти скарги.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п. п. 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивачка просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку 560 000 гривень посилаючись на те, що зазначені кошти вона передала в дар своєму сину для придбання квартири, і, оскільки розписка про передеачу коштів в дар є нікчемним правочином, кошти, які витрачено в інтересах сім'ї відповідачів, останні набули без достатніх правових підстав (а.с.1-3).

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що кошти набуто без достатніх правових підстав, а розписка, створила обов'язок повернути кошти, як для ОСОБА_4, так і для відповідачки ОСОБА_2, яка знала про передачу коштів на потреби сім'ї.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо обов'язку ОСОБА_2 повернути кошти у солідарному порядку зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно стягнення грошових коштів з колишнього подружжя на підставі розписки, які регулюються нормами ЦК України та СК України.

Встановлено, що 20.05.2012 року видано розписку, зі змісту якої вбачається, що остання передала своєму сину ОСОБА_4 в дар на придбання квартири 560 000 гривень /еквівалент 70 000 доларів США/. Розписка видана позивачкою та підписана свідками і не зазначає будь-якого обов'язку ОСОБА_4 стосовно грошових коштів (а.с.4).

Відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 1998 року по жовтень 2014 року (а.с.6,26).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання майна особистою приватною власністю, яке набрало законної сили, зокрема встановлено, що 20.05.2012 року була складена розписка про передачу 560 000 гривень /еквівалент 70 000 доларів США/ на придбання квартири, яка підписана ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 При цьому, суд зазначив, що договір дарування грошових коштів нотаріально не укладався, відповідач ОСОБА_4 не визнав факту дарування коштів батьками дружини на придбання квартири, суду не надано доказів того, що квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_2Ю.(а.с.7-11).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти (ст. 61 ч.3 ЦПК України).

Відповідачка ОСОБА_2 у засіданні колегії суддів заперечувала факт обізнаності в тому, що 20.05.2012 року позивачка передавала ОСОБА_4 в дар грошові кошти на потреби сім'ї, стверджуючи, що вона не була присутня при передачі грошових коштів позивачкою і не давала своєї згоди на отримання цих коштів на придбання квартири, оскільки не мала у цьому потреби через те, що саме 20.05.2012 року отримала в дар грошові кошти в необхідній кількості від своїх батьків у присутності, у тому числі відповідача ОСОБА_4 та інших осіб (а.с.90).

Зазначені обставини об'єктивно підтверджуються фактами, встановленими рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.06.2015 року, а також поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у засіданні колегії суддів.

Позивачка у позові стверджує, що передані нею сину кошти були використані в інтересах сім'ї на придбання квартири, яка на теперішній час належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, а тому підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку як набуті без достатньої правової підстави.

Між тим, рішення апеляційного суду Одеської області від 04.06.2015 року містить висновок про те, що квартира придбана відповідачами у період шлюбу і не містить висновків про те, що квартира придбана, у тому числі за кошти, які надано в дар позивачкою ОСОБА_3

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені ст. 60 СК України, у розумінні якої, майно є спільною сумісно власністю подружжя не тільки за фактом придбання його у період шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Наведене свідчить про те, що для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя суд має встановити не тільки факт набуття майна у період шлюбу, а і факт того, що джерелом набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Сам факт видачі позивачкою розписки про передачу грошових коштів, за відсутності інших належних і допустимих доказів, не є підставою для ствердження того, що грошові кошти були використані в інтересах сім'ї ОСОБА_4 і ОСОБА_2

Зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_2 не давала будь-якої згоди на отримання відповідачем ОСОБА_4 у період шлюбу в дар цінного майна, у даному випадку грошових коштів у сумі 560 000 гривень /еквівалент 70 000 доларів/, як того вимагає ст. 65 ч.3 СК України, належними і допустимими доказами не доведено того, що грошові кошти використані в інтересах сім'ї, відсутні правові підстави для покладення на відповідачку ОСОБА_2 солідарного обов'язку повернути позивачці грошові кошти з підстав ст. 60 СК України /підстави набуття права спільної суміснлї власності подружжя/ та ст. 1212 ЦК України /загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави/.

Оскільки ОСОБА_4 погодився з рішенням суду, і, у встановленому законом порядку, не оскаржив його, апеляційна скарга ОСОБА_9 містить доводи незгоди стосовно стягнення грошових коштів у солідарному порядку саме з неї, як з колишної дружини, апеляційний суд не перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції у частині, що стосується стягнення грошових коштів із ОСОБА_10

Заперечення відповідача ОСОБА_4 із посиланням на те, що батько відповідачки ОСОБА_2 також звернувся із позовом про стягнення грошових коштів у сумі 560 000 гривень /еквівалент 70 000 доларів США/ не заслуговують на увагу, оскільки не є підставою для покладення на відповідачку обов'язку відшкодувати грошові кошти у солідарному порядку (а.с.67).

Беручи до уваги, що позивачка не довела своїх вимог у частині стягнення грошових коштів у солідарному порядку з ОСОБА_2 з підстав ст. 60 СК України та ст. 1212 ЦК України, рішення суду першої інстанції у частині, що стосується стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у позові до ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.03.2016 року ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору у сумі 2 140,60 гривень (ас.58).

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, із позивачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції у частині не відповідає обставинам справи і ваимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду у частині - скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року року у частині стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 560 000 гривень скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку 560 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІІН № на користь держави судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2 140 гривень 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_11

ОСОБА_12