У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області, про позбавлення батьківських прав за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона з ОСОБА_4. проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - ОСОБА_6, а з грудня 2011 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо.

Позивачка указувала про те, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме: не цікавився вихованням та здоров'ям дочки, успіхами у навчанні та морально не підтримував, не надавав матеріальної допомоги, не сплачував аліменти, унаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 12 219 грн 63 коп.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 7 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач протягом тривалого часу, чотирьох років, ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклувався про дитину, не брав участі в її вихованні та матеріальному забезпеченні. Також суди погодились з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - ОСОБА_6, а з грудня 2011 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо.

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 липня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3. на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_6.

Згідно з листом відділу державної виконавчої служби Скадовського районного управління юстиції Херсонської області від 16 грудня 2014 року заборгованість з аліментів ОСОБА_4 перерахована відповідно до середньостатистичної заробітної плати та станом на 20 листопада 2014 року складала 12 219 грн 63 коп.

Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 5 травня 2015 року ОСОБА_3. не отримувала аліменти від ОСОБА_4 за період з 1 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області від 29 липня 2015 року орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав - ОСОБА_4, відносно малолітньої дочки - ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пп. 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 посилався на те, що вони з позивачкою припинили спільне проживання, через кредитну заборгованість та з метою її погашення і зменшення фінансового навантаження на сім'ю, він переїхав на інше місце проживання, яке знаходиться на значній відстані, що фактично призвело до розриву відносин між ними. Крім того, позивачка отримувала аліменти на дитину від держави і він не вчиняв винних дій щодо неучасті у вихованні дитини.

Крім того, вищевказаний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради від 29 липня 2015 року було винесено без повідомлення та участі відповідача, унаслідок чого він не мав можливості надати свої доводи й заперечення, що є порушенням Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, відповідно до положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, суди у порушення вищевказаних вимог закону та вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не дали оцінки висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради від 29 липня 2015 року, що передбачено ч. 6 ст. 19 СК України, та не мотивували своїх висновків щодо цього, маючи процесуальну можливість з'ясувати ці обставини, не зазначили, чи відповідає це інтересам дитини, чи є поведінка відповідача винною у нехтуванні виконанням своїми батьківськими обов'язками.

Також, апеляційний суд у порушення ч. 4 ст. 60 ЦПК України дійшов висновку про наявність винних дій відповідача щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків, який ґрунтується на припущеннях, так як суд не визначився, чи свідомо та умисно ОСОБА_4 ухилявся від виконання вказаних обов'язків.

Установлення таких фактичних обставин справи має важливе значення для правильного її вирішення.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 грудня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик