Провадження № 2-о/752/425/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.12.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю представника заявника - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа Головне управління Національної поліції в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, суд -

Встановив

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив встановити факт відсутності судимості у кримінальній справі № 10-2461 за ст.ст. 17, 215 ч. 3 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування заяви заявник вказував. що він за даними Управління інформаційних технологій ГУ МВС України в м. Києві значиться таким, відносно якого 23.12.1994 року Печерським РУВС м. Києва порушено кримінальну справу № 10-2461 за ст.ст. 17, 215 ч. 3 КК України. Заявник звернувся до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, однак йому повідомлено, що вказана справа була закрита 12.03.2001 року, однак копія вказаного судового рішення відсутня. У подальшому заявник звернувся до Печерського районного суду м. Києва з метою отримання рішення про закриття кримінальної справи, однак йому повідомлено, що в провадженні суду не перебувало матеріалів кримінальної справи відносно нього.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду із вказаною заявою та просить встановити факт відсутності у нього судимості.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, вказувала, що існує передбачений законом спосіб отримати інформацію про наявність або відсутність судимості, а заявник не звертався з заявою, щоб отримати відповідну довідку.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

З довідки Управління інформаційних технологій ГУ МВС України в м. Києві від 21.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 21.05.2014 року значиться таким, відносно якого 23.12.1994 року Печерським РУВС м. Києва порушено кримінальну справу № 10-2461 за ст.ст. 17, 215 ч. 3 КК України. Рішення у кримінальній справі до МВС України не надходило. Засуджений 05.11.2002 року Голосіївським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 5, 71 КК України 2001 року до позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, вирок набрав законної сили 23.11.2002 року, звільнений 28.01.2011 року.

З листа Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 06.04.2016 року за № 125-аз/125/52/02-2016 вбачається, що згідно даних відділу інформаційних технологій кримінальну справу № 10-2461 порушено 04.03.1991 року слідчим відділом за ч. 1 ст. 286 КК України. 12.03.2001 року кримінальну справу № 10-2461 закрито на підставі ч. 3 ст. 11-1 КПК України (редакції 1960 року).

З листа Печерського районного суду м Києва від 10.05.2016 року вбачається, що в провадженні суду не перебувало матеріалів кримінальної справи відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 17, ч. 3 ст. 215 КК України.

Відповідно до листа першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 В. Гіренко від 20.05.2016 року № 4643 вих. 16, кримінальну справу № 10-2461 закрито 12.03.2011 року Печерським районним судом м. Києва на підставі ч. 3 ст. 11-1 КПК України, вказане рішення в архіві місцевої прокуратури не зберіглось.

Частиною 1 ст. 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в заяві повинно бути зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів.

В судовому засіданні вставлено, що заявник не звертався до Головне управління Національної поліції в м. Києві із заявою про наявність або відсутність в нього судимості, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про залишення даної заяви без задоволення, оскільки для встановлення факту відсутності судимості існує передбачений законом порядок.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215, 256-258 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні заяви ОСОБА_3, зацікавлена особа Головне управління Національної поліції в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя