УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк) звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило в рахунок виконання основного зобов'язання у розмірі 1 345 583 грн 48 коп. звернути стягнення за договором іпотеки від 03 жовтня 2008 року шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на предмет іпотеки права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк».

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 03 жовтня 2008 року між АКБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 46 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 16 % річних строком повернення до 02 жовтня 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Крім того позивач вказував, що за договором купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року, укладеним між ним та ПАТ «Укрсиббанк», йому передано право вимоги за вказаним вище договором.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 30 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1 345 583 грн 48 коп., ПАТ «Дельта Банк» просило задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 30 вересня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 03 жовтня 2008 року у розмірі 1 345 583 грн 48 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 268 827 грн.

Провадження у справі у частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді ј частини вказаної квартири вартістю 89 609 грн закрито.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року рішення апеляційного суду в частині вирішення позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАВТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рішенням суду предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення процедури прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності, виходив з того, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 30 червня 2011 року було відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому, враховуючи звернення банку до суду з указаним позовом про дострокове стягнення заборгованості станом на 10 жовтня 2010 року, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором було змінено первинним кредитором, а тому, звернувшись з цим позовом до суду 31 жовтня 2014 року, ПАТ «Дельта Банк» (новий кредитор) пропустив строк позовної давності.

При новому розгляді справи суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог з інших підстав, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки і мотиви скасування попереднього рішення апеляційного суду, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року, а також правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, та на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, дійшовши обґрунтованого висновку про відмову у позові за безпідставністю.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

За приписами ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович