Справа № 396/1142/16-ц
Провадження № 2/396/554/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря: Пономаренко Р.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_1, до Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер брат позивача ОСОБА_6. Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка НОМЕР_2 площею 5,09 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 квітня 2000 року за №251.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його мати ОСОБА_7, яка на момент смерті сина проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати позивача ОСОБА_7. Спадкоємцями за законом після її смерті є доньки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Позивач ОСОБА_4 звернулася у Віньковецьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата ОСОБА_6, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 червня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на майно померлого.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що на ім'я її довірителя є заповіт, в обгрунтування обов'язкової частки позивач нічого не зазначає, просить у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в позовні необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3, виданим повторно 11 травня 2016 року Віньковецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 5,09 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка є предметом судового спору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

За приписами ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин та підлягає застосуванню до даних правовідносин), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Мати позивачки спадщину прийняла, вступивши в управління спадковим майном, що стверджується копією довідки Зіньковецької сільської ради Віньковецького пайону Хмельницькох області від10.06.2016 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_6 з 2000 р. по 2002 роки проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом із своєю матір'ю ОСОБА_8. (а.с. 21).

Згідно копії спадкової справи Віньковецької державної нотаріальної контори(а.с.63-70), вбачається, що після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту звернувся ОСОБА_2, 1970 р.н.-третя особа на стороні відповідча, що не заявляє самостійні вимоги. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру ОСОБА_6 залишив заповіт НОМЕР_4 посвідчений 10.05.2000 року Іванівської сільською радою Новоукраїнськогоо району.(а.с.47). Але відомості про позивачку ОСОБА_4, як таку, що подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 в спадковій справі відсутні.

В той же час позивачкою подано постанову державного нотаріуса Віньковецької державної нотконтори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2016 року(а.с.26) у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5.09 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 квітня 2000 року за №251 на ім'я ОСОБА_6 в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР

неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

У відповідності до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 16 ЦПК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як роз'яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Згідно до пункту 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МУЮ 22.02.2012 р. за № 282/20595), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Факт належності спадкодавцю земельної ділянки підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської області №І-28/0-28/19-16 від 16.06.2016 року. В довідці зазначено, що ОСОБА_6 видано державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 квітня 2000 року за №251, земельна ділянка площею 5,09 га (а.с.23). Однак, суд не може взяти до уваги вказану довідку як доказ на підтвердження факту належності спадкодавцю ОСОБА_6 зазначеної земельної ділянки, оскільки згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, земельна ділянка площею 5,09 га передана у власність громадянину ОСОБА_9, а не ОСОБА_6. Тобто існують розбіжності в частині зазначення по батькові спадкодавця.

Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №5 від 01 квітня 2016 року (а.с. 9) матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_8. А згідно доводів представника позивача його матір'ю була ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим Зіньківською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області від 01.01.2005 року (а.с.8). З вказаних копій документів вбачаються розбіжності в частині зазначення по батькові матері спадкодавця, а саме: ОСОБА_7 і ОСОБА_7.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Тобто факти належності правовстановлюючих документів встановлюються на підставі рішення суду, а не довідкою відділу Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської області чи сільською радою.

Рішення суду про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 представником позивача надано не було.

Схожі розбіжності в написанні по батькові містяться і в свідоцтві про народження позивача (а.с.10), а саме по батькові матері позивача на російській мові зазначено - "ОСОБА_7". Рішення суду про встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 або ОСОБА_7 представником позивача також надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З вказаного випливає, що суд не має можливості встановити факт родинних зв'язків між позивачем, яка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_7(яка фактично прийняла спадщину та має право на обов'язкову частку у спадщині) та спадкодавцем, що і не було предметом позовних вимог, як і обгрунтування обов'язкової частки у спадщині, що є перешкодою для визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом -на обов'язкову частку у спадщині.

Зважаючи на вищенаведене, з урахуванням обставин справи, наданих пояснень, та досліджених письмових доказів, суд вважає, що в задоволенні вимог представника позивача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом необхідно відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, так як суд прийшов до висновку про необхідність відмови у позові, позивачеві понесені судові витрати не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 548, 549 ЦК УРСР, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_1, до Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, відмовити за необгрунтованістю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз