УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Іваненко Ю.Г., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання прав власності на самовільно збудоване нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на самочинно збудовані споруди: добудову до існуючих прибудов, внаслідок чого площа забудови прибудови «А№-1» стала розміром 5,25х7,68 м; літню кухню «Д-1» розміром 3,34х4,4 м; літню кухню-сарай-уборну «И-1» розміром 2,3х5,83 м, розташовані на земельній ділянці, що обслуговує належну позивачу частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці за вказаною адресою та знаходиться у спільному користуванні з іншими співвласниками. Без належного дозволу на земельній ділянці позивач добудувала житлову споруду та ставить питання про реєстрацію за нею права власності на зазначену будівлю, на підставі положень ст. 376 ЦК України.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 жовтня 2007 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно збудовані споруди - добудову до існуючих прибудов, внаслідок чого площа забудови прибудови «А№-1» стала розміром 5,25х7,68 м, літню кухню «Д-1» розміром 3,34х4,4 м, літню кухню-сарай-уборну «И-1» розміром 2,3х5,83 м, розташовані на земельній ділянці, що обслуговує належну позивачу частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 є власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Будинок розташований на земельній ділянці площею 364 кв. м, яка надана за рішенням Мелітопольської міської ради від 21 лютого 1953 року для індивідуального будівництва та знаходиться у спільному користуванні всіх співвласників житлового будинку.

Співвласниками вказаного будинку на час вирішення спору у суді були ОСОБА_6 - 1/4 частки та ОСОБА_7 - 1/2 частки (а.с.5).

В подальшому, 27 грудня 2014 року ОСОБА_8 за договором дарування набув право власності на 1/2 частку вказаного будинку (а.с.33).

Позивач всупереч встановленому законодавством порядкуне надала суду відповідний акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію спірних об'єктів органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування. До компетентного органу про прийняття забудови до експлуатації не зверталася, а мала лише висновок про можливість оформлення самочинного будівництва за наявності згоди решти зацікавлених осіб (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд правильно виходив з того, що позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації; відсутні дані про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. З урахуванням наведених обставин та вимог закону, апеляційний суд за відсутності згоди всіх співвласників нерухомого майна та співкористувачів земельної ділянки, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудовані спорудина земельній ділянці, співкористувачами якої є інші особи.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
Ю.Г. Іваненко
І.М. Фаловська