АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/557/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2548/16Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі -Рибак О.О.

за участю: представника позивачів ОСОБА_2, представника ПСП «Гарант-2005» Махмудова Е.Х.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про розірвання договорів оренди землі,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про розірвання договорів оренди землі - відмовлено.

З даним рішенням не погодилися позивачі та подали на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржники вважають, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв'язку з порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вмотивовують тим, що судом першої інстанції не вірно зробив висновок про недоведеність факту невиконання відповідачем обов?язків, покладених на нього, як орендаря, ст. 25 Закону України «Про оренду землі» або умовами договору чи інші передбачені законом підстави для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, а саме: умов збереження стану об?єкта оренди. Також скаржники посилалися на систематичне порушення орендарем умов договорів щодо виплати орендної плати.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що остання підлягає до задоволення частково.

За змістом п. 2, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 являються власниками земельних ділянок, розташованих на території Вовнянської сільської ради відповідно 4,53 га та 4,49 га, що підтверджується копіями державних актів.

Далі встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та ПСП «Гарант-2005» і ОСОБА_5 та ПСП «Гарант-2005» були укладені договори оренди землі, зареєстровані в управлінні Держземагенства у Миргородському районі відповідно 21 грудня 2012 року та 25 грудня 2012 року. У подальшому 21 грудня 2012 року та 25 грудня 2012 року відповідно між сторонами були укладені додатки до договорів оренди, які стосувалися орендної плати.

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд правомірно виходив з наступного.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договорів оренди земельних ділянок, не було розроблено відповідного проекту землеустрою, що заперечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, агрономічного паспорту земельних ділянок позивачів, зважаючи на що, на даний час неможливо зробити висновку про те, внаслідок чиїх дій було допущено погіршення родючості ґрунтів, якими користується орендар.

Також суд вказував на те, що на час розгляду справи ст. 22 Земельного кодексу України діє у редакції від 05 квітня 2015 року відповідно до положень якої виключено частину четверту цієї статті в якій мова йде про використання земельної ділянки відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Відповідні зміни до цієї статті були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)».

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується у повній мірі за наступних підстав.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом 3 частини 1 ст.783 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі.

В силу вимог ст.ст.33-1, 35 Закону України «Про охорону земель», нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах у різних природно-сільськогосподарських регіонах встановлюються для досягнення високих і стабільних урожаїв та запобіганню виснаженню ґрунтів внаслідок ґрунтовтоми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року №164 затверджено Нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно - сільськогосподарських регіонах. З примітки до вказаних вище Нормативів видно, що допустимі норми періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі становлять: для кукурудзи в сівозміні або на тимчасово виведеному із сівозміни полі - протягом двох-трьох років поспіль; для соняшника - не менше, ніж через сім років; для лікарських рослин (залежно від біологічних властивостей) - один - десять років.

Разом з тим, достовірно встановлено, що відповідач ПСП «Гарант-2005», на території земельних ділянок, що передані йому позивачами, вирощував: у 2013 році - кукурудзу; у 2014 році - кукурудзу; у 2015 році - соняшник.

Отже, ним порушуються допустимі нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах, що призводить до виснаження ґрунтів внаслідок ґрунтовтоми.

За системним аналізом зазначених норм права та їх взаємозв?язку з положеннями п. 38 договорів оренди земельних ділянок, укладеними між сторонами, перелічені вище обставини є підставою для припинення договорів оренди шляхом її дострокового розірвання.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду та приходить до висновку, що не знаходять свого підтвердження доводи апелянтів в частині систематичного порушення орендарем виплати орендної плати, з тих підстав, що підприємством не було враховано індекс інфляції.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку про скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року та ухвалення нового - про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 серпня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Припинити, шляхом розірвання договір оренди земельної ділянки 4,53 га (кадастровий номер НОМЕР_1), укладений між ОСОБА_4 та ПСП «Гарант-2005» без дати, що зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі 21 грудня 2012 року за № 03271, та скасувати його реєстрацію.

Припинити, шляхом розірвання договір оренди земельної ділянки 4,49 га (кадастровий номер НОМЕР_2), укладений між ОСОБА_5 та ПСП «Гарант-2005» без дати, що зареєстрований в управлінні Держземагенства в Миргородському районі 25 грудня 2012 року за № 03387, та скасувати його реєстрацію.

Стягнути з ПСП «Гарант-2005» на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати в розмір 1157 гривні 54 копійки.

Стягнути з ПСП «Гарант-2005» на користь ОСОБА_5 понесені нею судові витрати в розмір 1157 гривні 54 копійки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/А.І. Дорош /підпис/В.М. Триголов

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області _________ В.І. Корнієнко