АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7511/16 Справа № 199/4076/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні місяці 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотківпрожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 08.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, зменшивши цей розмір з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно в порядку ст.192 Сімейного кодексу України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28 жовтня 2000 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 674.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано шлюб, що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу від 04.09.2009 року №396

Від шлюбу є малолітня дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19.09.2006 року серія НОМЕР_1, виданий Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції м. Дніпропетровська.

Син проживає з позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі в житті дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Згідно ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визнаний рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути потім зменшений за рішенням суду по позову платника або одержувача аліментів у випадку зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильно та обґрунтованого висновку, що відповідно до ст. 182, 192 СК України, аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що у нього народилось ще двоє дітей 2014 року та 2016 року, які проживають з ним і знаходяться на його утриманні,а тому він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини, а може в 1/6, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідач не навів доводів суду в чому саме погіршилось його матеріальне становище.

Приведені в апеляційній скарзі інші.доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича