Провадження № 22-ц/780/6674/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 20.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 національний кредит» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 національний кредит» до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ПАТ «ОСОБА_2 національний кредит» ( надалі ОСОБА_2) звернувся до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та просив зобовязати відповідача повернути Банку грошові кошти в розмірі 53 895,33 грн, що отримані за договором про внесення змін №1 від 15.05.2015 року до договору банківського вкладу «Стандартний» №111206-ДР-07 від 08.02. 2013 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.02.2013 року між ПАТ «БНК» та ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу «Стандартний» №111206-ДР-07, за умовами якого банк прийняв від відповідача грошові кошти у розмірі 150000,00 грн., зі сплатою 22,0 % річних, терміном по 10.02.2014 року. Додатковою угодою від 20.02.2015 р. сторони погодили строк розміщення вкладу до 05.03.2016 р. Крім того сторони в договорі визначили, що у випадку розірвання договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються за ставкою в розмірі 2 % річних. Договором від 15.05.2015 р. про внесення змін №1 до договору банківського вкладу «Стандартний» №111206-ДР-07 від 08.02.2013 р. ОСОБА_2 прийняв на себе зобовязання сплатити відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою. Позивач вважає, що в силу п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір від 20.02.2015 року є нікчемним, а тому ОСОБА_3 зобовязаний повернути грошові кошти в розмірі 53 895,33 грн. за вказаним правочином.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ОСОБА_2 національний кредит» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

При апеляційному розгляді представник Банку ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 при апеляційному розгляді заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, а рішення залишити без змін, посилаючись при цьому на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга Банку не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 08 лютого 2013 року ПАТ «ОСОБА_2 кредит» та ОСОБА_3 (Вкладник) уклали договір №111206-ДР-07 банківського вкладу «Стандартний» строком на 12 місяців в національній валюті (без капіталізації процентів). ( а.с. 5-9)

Згідно до п.2.1 умов укладеного договору, банк відкриває вкладнику депозитний рахунок, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 150000 грн. Депозит розміщується з 08 лютого 2013 року по 10 лютого 2014 року (п. 2.2). Банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 19,5 % річних (п. 2.3). У випадку розірвання договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п. 3.7). Якщо сума раніше сплачених вкладнику процентів перевищує суму процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою, ця різниця при поверненні депозиту утримується банком із суми депозиту, яка повертається вкладнику (п. 3.8).

20 лютого 2015 року між ПАТ «ОСОБА_2 кредит» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору №111206-ДР-07 банківського вкладу «Стандартний» від 08 лютого 2013 року. Даним договором сторони визначили, що депозит розміщується з 08 лютого 2013 року по 05 березня 2016 року зі сплатою банком процентної ставки за користування депозитом в розмірі 22,00% річних.

15 травня 2015 року ОСОБА_2 та відповідач уклали договір про внесення змін №1 до договору банківського вкладу «Стандартний» №111206-ДР-07 від 08 лютого 2013 року, відкритий в національній валюті на 12 міс.+1д. (щомісячна виплата відсотків), відповідно до якого сторони вирішили та встановили викласти п. 3.7 договору в наступній редакції: у випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 22 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

15 травня 2015 року відповідач звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання депозитного договору №111206-ДР-07 від 08 лютого 2013 року в гривнях та просив виплатити суму депозиту та нараховані відсотки на розрахунковий рахунок №7001 в гривні. ( а.с. 18).

Із виписки по особовому рахунку за період з 08 лютого 2013 року по 02 жовтня 2015 року вбачається, що 15 травня 2015 року ОСОБА_2 перерахував на розрахунковий рахунок №7001 грошові кошти в сумі 150000 грн., виконавши таким чином умови договору в частині повернення коштів. (а.с. 21)

Також судом було встановлено, що відповідно до постанови Правління ОСОБА_2 банку України № 358 від 05.06.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БАНК ОСОБА_2 кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 114 від 05.06.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_2 кредит», згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Постановою Правління ОСОБА_2 Банку України від 28.08.2015 р. № 563 розпочата процедура ліквідації ПАТ «ОСОБА_2 кредит».

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 159 від 28.08.2015 р. та на виконання Постанови Правління ОСОБА_2 Банку України від 28.08.2015 р. № 563, розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_6.

Таким чином, судом встановлено, що рішення про віднесення ПАТ «ОСОБА_2 кредит» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації Банку прийняте після укладення спірного договору.

Листом №04-08/2577 від 27.11.2015 ОСОБА_2 повідомив відповідача про віднесення укладеного між ними договору про внесення змін № 1 від 15.05.2015 року до нікчемних правочинів з підстав, визначених п.1 ч. 3 ст. 38 Закону, у зв'язку із незастосуванням позивачем перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою під час розірвання договору вкладу за ініціативою вкладника, що на думку позивача потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 53859,33 грн. У зв'язку із викладеним, відповідачу було запропоновано повернути позивачу грошові кошти у розмір 53859,33 грн., після чого позивач звернувся до суду.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог не доведені, тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

З указаного вбачається, що за договором банківського вкладу саме на банк покладається обов'язок з виплати вкладнику коштів, при цьому банк не має будь-яких майнових вимог до вкладника, а тому висновок місцевого суду, що укладений сторонами правочин не може вважатися нікчемним, з тих підстав, що банк відмовився від власних майнових вимог є законним та таким, що відповідає вимогам закону, та умовам укладеного сторонами договору.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених в рішенні місцевого суду, тому в апеляційного суду відсутні підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене згідно із законом, оскільки місцевий суд дійшов правильного висновку, що між ПАТ "ОСОБА_2 кредит" та ОСОБА_3 не укладалось жодних правочинів, які передбачають відмову банку від майнових прав, а тому виплата ОСОБА_3 вкладу та нарахованих процентів за період від дати внесення коштів на вкладний рахунок і до дня, що передує їх поверненню відповідає закону і не є відмовою банку від своїх майнових прав.

Аналогічний висновок міститься і в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі №750/454/16-ц від 28 вересня 2016 року.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 національний кредит» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_7