Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2039/16-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 55 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Державного університету телекомунікацій про стягнення індексації, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача індексацію заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 1870 грн. 84 коп., недонараховану вихідну допомогу в розмірі 838 грн. 06 коп. та 46831 грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (з 01.09.2015 року по 23.08.2016 року). В обґрунтування позову посилався на те, що 01.09.2013 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду бібліотекаря 1 категорії Державного університету телекомунікацій в порядку переведення з навчально-наукового підрозділу Житомирського військового інституту Національного авіаційного університету, а 31.08.2015 року звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На час звільнення їй була нарахована за фактично відпрацьований час в липні та серпні 2015 року заробітна плата і вихідна допомога в сумі 3237 грн. 90 коп., але при цьому не нарахована та не виплачена індексація за цей же період, що потягнуло за собою зменшення розміру вихідної допомоги, виплаченої згідно ст. 44 КЗпП України.

Під час розгляду справи, до проведення попереднього судового засідання, представник позивача уточнив заявлені вимоги та просив стягнути з відповідача суму ненарахованої індексації за період з 01.07.2015 по 31.08.2015 року в розмірі 1342 грн. 12 коп., недонараховану вихідну допомогу в сумі 364 грн. 42 коп., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 41384 грн. 85 коп. (а.с. 36-39). Зазначив, що при проведенні підрахунків була допущена помилка, оскільки неправильно враховано відпрацьований ОСОБА_2 робочий час.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного університету телекомунікацій на користь ОСОБА_2 індексацію заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 1342 грн. 12 коп., недоплачену вихідну допомогу в розмірі 364 грн. 42 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 12208 грн. 53 коп., а всього 13 915 грн. 07 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено, вирішено питання про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 41384 грн. 85 коп., в іншій частині рішення залишити без змін. На його думку, підстав для застосування судом принципу пропорційності при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку та зменшення його розміру не було, оскільки вимоги позивача про стягнення належних йому при звільненні сум задоволені у повному обсязі.

Справа розглянута в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, за відсутності представника відповідача, який був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи 15.12.2016 року (ч. 4 ст. 74 ЦПК України), що підтверджується повідомленням про вручення судового відправлення. Колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції, з наступними змінами. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 6 цього закону встановлено, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року передбачено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Пунктом 14 Прикінцевих положень цього закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік.

У зв'язку з відсутністю станом на серпень 2015 року затвердженого механізму індексації оплати праці, відповідач повинен був провести індексацію заробітної плати на підставі і з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Судом встановлено, що 01.09.2013 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду бібліотекаря 1 категорії Державного університету телекомунікацій, в порядку переведення з навчально-наукового підрозділу Житомирський військовий інститут Національного авіаційного університету, а 31.08.2015 року звільнена із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4).

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» (1218 грн.), індексів інфляції за період роботи позивачки (за даними Держстату України) та на підставі положень п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, розмір індексації заробітної плати ОСОБА_2 становив: за липень 2015 року - 406 грн. 70 коп., за серпень 2015 року - 935 грн. 42 коп., а всього 1342 грн. 12 коп. З урахуванням індексації заробітної плати за вищевказаний період, розмір недоотриманої позивачкою вихідної допомоги становить 364 грн. 42 коп.

Відповідач визнав позов в цій частині, погодився із наведеними розрахунками повністю. Рішення щодо стягнення даних сум ніким не оскаржується, а відтак не є предметом апеляційного розгляду.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та застосовуючи принцип пропорційності, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо розміру індексації та вихідної допомоги, у зв'язку з чим позивачка уточнювала свої вимоги, зменшуючи їх, тому і позов в цій частині (про стягнення індексації та вихідної допомоги) задоволено частково.

Проте, погодитися з такими висновками не можна, враховуючи наступне.

За змістом ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, у разі виникнення спору про розміри належних звільненому працівникові сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справах №6-41цс15 від 01 квітня 2015 року та №6-113цс16 від 27 квітня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що на час звільнення ОСОБА_2 не існувало спору щодо розміру індексації та вихідної допомоги, оскільки відповідач взагалі не погоджувався провести індексацію у зв'язку із відсутністю затвердженого механізму індексації оплати праці. Наведене підтверджується змістом первісних заперечень, поданих відповідачем на попередньому судовому засіданні 03.10.2016 року (а.с. 40-42). У подальшому, університет змінив свою думку, та у листопаді 2016 року повторно подав заперечення на позов, де визнав, що при звільненні ОСОБА_2С, їй не були доплачені: індексація в сумі 1342 грн. 12 коп. і вихідна допомога - 364 грн. 42 коп. (а.с. 57-62).

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення індексації і вихідної допомоги задоволено частково, оскільки позивачка, скориставшись правом, передбаченим ч. 2 ст. 31 ЦПК України, 03.10.2016 року, тобто до проведення попереднього судового засідання, уточнила свої вимоги розрахунок заборгованості, пославшись на допущену помилку при обчисленні відпрацьованого робочого часу (а.с. 36). Із заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 просила стягнути на її користь 1342 грн. 12 коп. індексації заробітку та 364 грн. 42 коп. вихідної допомоги. Дані вимоги визнав відповідач і вони задоволені судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення індексації та вихідної допомоги судом першої інстанції задоволені у повному обсязі, а тому відсутні підстави для застосування принципу співмірності та зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, зважаючи на заявлені ОСОБА_2 вимоги та розмір її середньоденної заробітної плати 167 грн. 55 коп. ((2468,09 зарплата за червень +1553,11 зарплата липень): 24 робочих дні за два місяці (14 - у червні 2015, 10 - у липні 2015)), кількість робочих днів затримки розрахунку 247 (з 01.09.2015 року по 23.08.2016 року в межах заявлених позовних вимог), середній заробіток за час затримки розрахунку буде становити 41384 грн. 85 коп. (167,55х247). Дані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги те, що відповідач до цього часу не сплатив позивачці індексацію заробітної плати та вихідну допомогу (про що зазначив представник ОСОБА_2С.), незважаючи на визнання позову в цій частині. Колегія суддів враховує і те, що розмір середнього заробітку ОСОБА_2 становив 2010 грн. 60 коп., а індексація за липень-серпень 2015 року - 1342 грн. 12 коп., що вказує на істотність недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком позивачки.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про стягнення з Державного університету телекомунікацій на користь ОСОБА_2 41384 грн. 85 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, ухваливши в цій частині нове рішення.

Стягнути з Державного університету телекомунікацій на користь ОСОБА_2 41384 грн. 85 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді