Справа № 638/9212/16-ц
Провадження № 2/638/322/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Грищенко І. О.

при секретарі: Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету радіоелектроніки, третя особа- ОСОБА_5 , про визнання незаконним (протиправним) та скасування наказу про звільнення , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Харківського національного університету радіоелектроніки про визнання незаконним (протиправним) наказу № 231 К від 21 березня 2016 року про звільнення його з посади проректора з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки 21 березня 2016 року з достроковим розірванням контракту від 18 серпня 2015 року з підстав, передбачених контрактом у зв'язку з невиконанням умов, викладених у пунктах 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20. контракту (пункт 4.6. контракту, пункт 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України), скасування наказу про звільнення , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 березня 2016 року відповідно до Наказу № 231 К, виданого т.в.о. ректора Харківського національного університету радіоелектроніки (далі ХНУРЕ) він, ОСОБА_1 був звільнений з посади проректора з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки 21 березня 2016 року з достроковим розірванням контракту від 18 серпня 2015 року з підстав передбачених контрактом у зв'язку з невиконанням умов, викладених у пунктах 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20. контракту. В оскаржуваному наказі визначено, що звільнення відбулося, відповідно до п. 8 частини першої статті 36, статті 83 Кодексу законів про працю України, пункту 21 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня1994 року № 170, керуючись пунктом 7 частини третьої ст. 34 ЗУ від 01.07.2014 року № 1556-VІІ «Про вищу освіту». Підставою винесення оскаржуваного наказу зазначений Аудиторський звіт позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року (аудиторський звіт, затверджений 03. 03. 2016 року № 12/20-1). Позивач зазначає, що на посаді проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва він, фактично, працював протягом чотирьох місяців, після чого його було спочатку відсторонено від виконання посадових обов'язків, а потім звільнено, і навіть не міг порушити вимоги контракту. Позивач зазначає, що за час роботи на посаді проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ним не здійснювалось будь якого порушення умов контракту і вважає своє звільнення і дострокове розірвання контракту таким, що носить цілеспрямований характер і відбулося за ініціативою т.в.о. ректора ХНУРЕ ОСОБА_5, який будь яким шляхом намагається позбутися будь яких конкурентів на виборах ректора ХНУРЕ. Аналогічна ситуація склалась по відношенню і ще до двох проректорів ХНУРЕ ОСОБА_6, ОСОБА_7, які також 21 березня 2016 року звільнені і в судовому порядку захищають свої права. Вважає, що Наказ № 231 К від 21 березня 2016 року про його звільнення з розірванням контракту, являється штучним, незаконними та таким, що підлягає скасуванню, а сам позивач підлягає негайному поновленню на роботі і має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи притягнуто ОСОБА_5 - тимчасово виконуючого обов'язки ректора Харківського національного університету радіоелектроніки, як особу, якою особисто були прийняті оскаржувані накази.

В судовому засіданні позивач і уповноважений представник позивача ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити та зазначили, що відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України № 19 від 14 січня 2016 року «Про проведення позапланового внутрішнього аудиту», в Харківському національному університеті радіоелектроніки було призначено проведення позапланового внутрішнього аудиту в період з 20 січня по 9 лютого 2016 року. При цьому на думку сторони позивача, МОН України, видаючи наказ № 19 від 14 січня 2016 року, яким передбачено проведення позапланового внутрішнього аудиту в Харківському національному університеті радіоелектроніки, діяв не на підставі, і по за межами повноважень та у спосіб, що не передбачений законодавством України, в той же час це питання являється предметом адміністративного спору в Окружному адміністративному суді м. Києва по адміністративній справі № 826/2614/16 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_9, яка зараз перебуває на розгляді по суті. Додатково пояснили, що на підставі вказаного наказу МОН України в ХНУРЕ був проведений позаплановий внутрішній аудит окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року і сам аудиторський звіт був затверджений 03. 03. 2016 року № 12/20-1. Вже наступного дня, 04 березня 2016 року, з боку Харківського національного університету радіоелектроніки в особі т.в.о. ОСОБА_5, були направлені на ім'я трьох проректорів ХНУРЕ, зокрема: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 «Повідомлення про розірвання контракту з працівником закладу освіти, що є у загально-державній власності», якими кожен з них окремо повідомлявся про допущені ним порушення вимог контракту і що контракт, укладений з кожним, буде розірвано з 21 березня 2016 року. Серед перелічених в повідомленні порушень вимог контрактів, нібито порушених позивачем, було також вказано як порушення: невиконання вимог п.п.1.5. Контракту, оскільки позивач нібито відмовився надавати пояснення на запитання, поставлені ОСОБА_5, як керівником, у службових записках від 01.03.2016 року. В той же час, як зазначили позивач і його представник ОСОБА_8, з боку ОСОБА_5, як т.в.о ректора ХНУРЕ (Керівника закладу) на адресу позивача ніколи не надходили будь які службові записки, в тому числі і від 01.03.2016 року. По незрозумілим причинам, після того, як 03 березня 2016 року був затверджений аудиторський звіт, вже наступного дня , 04 березня 2016 року т.в.о. ректора ХНУРЕ ОСОБА_5 направив за власним підписом повідомлення про розірвання контрактів і звільнення проректорів, в той час, як, аудиторський звіт був наданий не йому, а як викладено в ч. І «Вступна частина» звіту - Міністерству освіти і науки. Так, в «Вступній частині» звіту вказано наступне: Цілі внутрішнього аудиту: надання керівництву Міністерства освіти і науки України об'єктивної і незалежної оцінки діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки (ХНУРЕ), щодо досягнення цілей, визначених річними планами установи; дотримання актів законодавства, планів, процедур, контактів з питань правильності використання бюджетних коштів та стану збереження активів, інформації й управління державним майном; законності та достовірності фінансової і буюджетної звітності; правильності ведення бухгалтерського обліку. Просили прийняти до уваги, що у відповідності до постанови КМУ від 28.09.2011 №1001 «Деякі питання структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» аудиторський звіт носить рекомендаційний характер і у своїй підсумкової частині не зазначає коло винних осіб, які в результаті невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, заподіяли шкоду університету. Отже, посилання т.в.о. ректора ХНУРЕ на висновки аудиторського звіту, як на встановлений факт порушення посадових обов'язків проректорів без врахування таких факторів, як ступінь тяжкості вчинених проступків, заподіяну порушенням шкоду, обставини за яких вчинено проступки, є необґрунтованим, оскільки метою цього внутрішнього аудиту є надання керівництву Міністерства освіти і науки України об'єктивної і незалежної оцінки діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки. Аудиторський звіт було затверджено 03.03.2016 року за №12/20-1, а повідомлення усіх проректорів, в тому числі і позивача, про дострокове розірвання контрактів відбулося вже 04.03.2016 року, тобто лише за припущеннями, без будь якого реагування та компетентної перевірки і належного встановлення вини як самого позивача, так і інших, попереджених про звільнення, осіб. Аудиторський звіт був наданий Міністерству освіти і науки України, і тільки Міністерство повинно було робити будь які висновки по ньому, а не т.в.о.ректора ХНУРЕ ОСОБА_5, якому аудиторський звіт навіть не був адресований. А відбулося те, що Міністерство освіти і науки України, навіть не зробило будь яких самостійних висновків по аудиторському звіту і нічого не доручло адміністрації ХНУРЕ, в той час, як т.в.о. ректора ХНУРЕ ОСОБА_5 зробив власні висновки за Міністерство, що, на думку позивача - недопустимо і це, в свою чергу призвело до видання незаконних наказів про звільнення проректорів ХНУРЕ. Також позивач і його представник ОСОБА_8, в ході розгляду справи по суті наполягали, що, навіть не зважаючи на аудиторський звіт, затверджений 03 березня 2016 року, Вчена рада університету 25 березня 2016 року на своєму засіданні розглянула результати фінансової діяльності університету за 2015 рік і без урахування негативного висновку аудиторського звіту, прийняла рішення щодо визнання цих результатів - задовільними, що в свою чергу підтверджує сам факт того, що звільнення позивача відбулося по надуманим причинам. Оскаржуваний наказ про звільнення позивача був виданий відповідачем 21 березня 2016 року і надійшов поштою на адресу проживання позивача в період з 25 по 30 березня, враховуючи те, що 21 березня 2016 року, на момент звільнення, позивач не перебував на роботі в зв'язку з перебуванням у відпустці з 21 березня по 23 березня 2016 року включно і в подальшому перебував на лікарняному. Не зважаючи на це, з метою дотримання строків, передбачених законодавством для оскарження наказів звільнення, позивач звернувся з своїм позовом до суду в термін один місяця з дня видання оскаржуваного наказу.Також в ході судового засідання, позивач і його представник ОСОБА_8 зазначили, що сам, ОСОБА_1 18.08.2015 року був призначений на посаду проректора з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки, враховуючи те, що являється доктором технічних наук, професором, академіком Академії наук прикладної радіоелектроніки і має стаж науково-педагогічної роботи з 1991 року, крім 1993-1998 років, коли займався іншою діяльністю. У відповідності до трудового контракту проректора з міжнародного співробітництва №01/27-125 від 19.08.2015 та наказу по університету ОСОБА_1 було призначено на цю посаду з 18.08.2015 року. А наказом по університету від 14.12.2015 №1176К його з 15 грудня 2015 року було відсторонено від виконання посадових обов'язків проректора. Сторона позивача просилила скд прийняти. До уваги той факт, що наполягала на тому, що Аудиторський звіт охоплює діяльність університету за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року та надає загальний висновок діяльності ХНУРЕ. При цьому, в аудиторському звіті розглядались питання штатної дисципліни (оплата праці працівників закладу та нарахувань на заробітну плату), стан виконання господарських угод, стан збереження майна, використання оборотних та необоротних активів, утворення та використання власних надходжень установи, організація та здійснення державних закупівель, стан ведення бухгалтерського обліку, перевірки правильності та законності використання коштів на проведення науково-дослідних робіт, але покладання вини, за виявлені аудиторами порушення у цих питаннях, на проректора з міжнародного співробітництва у зв'язку з невиконанням ним своїх обов'язків щодо формування основних положень концепції фінансово-економічної діяльності університету є безпідставним. Працівник має відповідати лише за ті порушення, які здійснені ним внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків. У той же час роботодавець повинен створити працівнику усі умови для виконання ним посадових обов'язків. В Аудиторському звіті, затвердженому 03.03.2016 №12/20-1, який являвся єдиною підставою для винесення оскаржуваного наказу і звільнення позивача з достроковим розірванням контракту, немає жодного прямого посилання на провину ОСОБА_1 в порушенні тих чи інших пунктів контракту, а також тих, за порушення яких він і був звільнений.

Позивач і його представник , в ході судового засідання зазначили, що відносно нібито порушення ОСОБА_1 п.п. 1.5. Контракту, яким передбачено, що працівник підзвітний керівникові закладу освіти, в межах покладених на нього обов'язків, сторона відповідача, звільнюючи позивача також діяла безпідставно. Так, у повідомленні ХНУРЕ № 04/19-307 від 04.03.2016 року про розірвання контракту зазначається, що ОСОБА_1 порушив пункт 1.5., коли нібито відмовився надавати пояснення на питання, поставлені т.в.о. ректора ОСОБА_5 у службовій записці № 01/27-319 від 01.03.2016, В той же час, службова записка № 01/27-319 від 01.03.2016 на ім'я ОСОБА_1 підписана т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 , а не т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_5 В свою чергу, відповідь на вказану службову записку за № 01/27-335 від 01.03.2016 року підписана ОСОБА_1 та адресована т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 А укладений контракт між Харківським національним університетом радіоелектроніки і проректором з міжнародного співробітництва ОСОБА_1 чітко передбачає його підзвітність лише керівнику закладу - ректору, його підпорядкування іншим працівникам університету, у тому числі т.в.о. проректорів, контрактом не передбачається. Відповідно до наказу ХНУРЕ № 1176-к від 14.12.2015 р. з метою запобігання і протидії корупції та перевірки фінансової діяльності в університеті була створена комісія у складі 11 осіб, але т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 до складу цієї комісії включеним не був. Таким чином, ненадання проректором з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки ОСОБА_1 відповіді на запитання, поставлені т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 у службовій записці № 01/27-319 від 01.03.2016, не є порушенням п. 1.5. контракту та не може бути підставою для дострокового розірвання контракту. При цьому, т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 не є керівником закладу, тому у попередженні висловлена недостовірна інформація стосовно того факту, що т.в.о. ректора ОСОБА_5 особисто вимагав пояснень від ОСОБА_1 Надані документи свідчать про те. що пояснення вимагав т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10, що є перевищенням його повноважень.

Позивач в ході судового засідання стосовно виконання своїх посадавих обовязків пояснив щодо нібито порушення ним пункту 3.16.2 Контракту №01/27-125 від 19.08.2015 щодо формування основних положень концепції фінансово-економічної діяльності. У відповідності до трудового контракту проректора з міжнародного співробітництва №01/27-125 від 19.08.2015 та наказу по університету позивача було призначено на цю посаду з 18.08.2015 року. Наказом по університету від 14.12.2015 №1176К його з 15 грудня 2015 року його було відсторонено від виконання посадових обов'язків проректора. Тобто позивач виконував свої обов'язки тільки 4 місяці. В той же час, задля формування основних положень концепції фінансово-економічної діяльності університету ОСОБА_1 необхідно було здійснити аналіз основних фінансово-економічних показників діяльності університету. Це необхідно для одержання певної кількості основних, найінформативніших параметрів, які дають об'єктивну та точну картину фінансово-господарської діяльності університету. Вивчити організаційну структуру фінансових відділів університету їх функціональні обов'язки та правове і нормативне забезпечення фінансової діяльності університету. Впровадження нової концепції фінансово-економічної діяльності можливе тільки після розгляду фінансового звіту за 2015 рік (виконання доходної та витратної частин Кошторису на 2015 рік) та обговорення нового проекту на засіданні Вченої ради університету. Так, протягом 4 місяців ОСОБА_1 проводив роботу щодо вивчення попередніх результатів управління фінансово-економічної діяльності університету. У 2014 році за результатами проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період з 01.01.2012 по 31.05.2014 роки Державною фінансовою інспекцією в Харківській області було складено акт перевірки №032-11/14. При перевірці дотримання своєчасності та повноти розрахунків з університетом відокремленого структурного підрозділу Дослідний завод ХНУРЕ без права юридичної особи. Ревізією було встановлено порушення, якими завдано університету матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 300456,73 грн. Особисто ним, було встановлено, що ці порушення досі не ліквідовано. Для впорядкування взаємовідносин між університетом та відокремленим структурним підрозділом Дослідний завод ХНУРЕ, на той час в.о. ректора ОСОБА_6 було видано декілька розпорядчих актів, спрямованих на вивчення можливості приведення взаєморозрахунків у відповідність до діючого законодавства. При цьому, позивач був призначений головою комісії з перевірки діяльності відокремленого структурного підрозділу Дослідний завод ХНУРЕ. І ще 04.10.2015 року комісією під головуванням ОСОБА_1, виявлено чисельні порушення та запропоновано залучити незалежних фахівців для надання неупередженої оцінки фінансової діяльності відокремленого структурного підрозділу. Для перевірки, виявлених комісією порушень було залучено ТОВ «Аудиторська фірма «Харків», яка також підтвердила виявлені порушення і надала свої рекомендації щодо приведення взаєморозрахунків між університетом та відокремленим структурним підрозділом у відповідність до вимог діючого законодавства України. Крім того, позивачем особисто було виявлено, що директор відокремленого структурного підрозділу Дослідний завод ХНУРЕ ОСОБА_11 є також засновником та керівником двох юридичних осіб (ТОВ «Лазер Флекс», ПАТ «Науково-дослідний інститут лазерних технологій»), які є орендарями приміщень університету на одному поверсі з відокремленим структурним підрозділом Дослідний завод ХНУРЕ. Директор відокремленого структурного підрозділу Дослідний завод ХНУРЕ ОСОБА_11 укладає зі своїми підприємствами договори на виконання робіт, у собівартість яких не включає затрати на комунальні послуги. Ці затрати покриваються університетом за рахунок бюджетних коштів і є нецільовими витратами університету. Така діяльність відокремленого структурного підрозділу університету спричиняє міліонні збитки університету. В підтвердження своїх доводів позивач надав відповідні документи суду. Таким чином, позивач і його представник ОСОБА_8 в ході судового засідання доводили суду той факт, що позивач не тільки не порушував вимоги п.п. 3.16.2 контракту, а навпаки робив все можливе для належного виконання вказаних вимог контракту.

Щодо нібито порушення пункту 3.16.3 Контракту №01/27-125 від 19.08.2015року , яким передбачено обов'язок щодо планування і організації фінансування діяльності університету та його структурних підрозділів, планування доходної та витратної частин Кошторису університету здійснюється планово-фінансовою групою на підставі вимог розпорядчих документів Міністерства освіти і науки України, пояснив, що кошторис на 2015 рік було складено у січні 2015 року та затверджено у Міністерстві освіти і науки України. Тобто після призначення позивача на посаду проректора з міжнародного співробітництва, він міг займатися тільки вивченням виконання Кошторису 2014 року та Кошторису 2015 року за вісім місяців. Планування і організація фінансування діяльності університету та його структурних підрозділів на виконанні позивача можливо було тільки у 2016 році. Але з 14.12.2015 року він не міг цим займатися, оскільки був відсторонений від виконання обов'язків проректора з міжнародного співробітництва.

Щодо нібито порушення пункту 3.16.5 Контракту №01/27-125 від 19.08.2015 щодо організації діяльності структурних підрозділів щодо надання платних послуг, пояснив, що на виконання цього пункту контракту позивачем було проведено роботу щодо правомірності використання футбольного майданчика університету сторонніми особами поза навчальним часом. При цьому, позивачем було з'ясовано, що цей майданчик можливо використовувати для отримання доходу від надання його у тимчасове оплатне використання. Цей футбольний майданчик закріплено за кафедрою фізичного виховання. В решті роботи позивача, було встановлено відповідальну особу кафедри, яка контролювала доступ до майданчика сторонніх осіб в поза навчальний час. З бажаючими пограти у футбол було укладено господарські договори і університет у 2015 році почав отримувати кошти від надання платних послуг (тимчасове використання футбольного майданчику), Крім того, позивачем було проведено роботу щодо розміщення гуртку «Физматик» на території університету. Цей гурток займається навчанням дітей віком від 6 років основам математики, фізики, хімії тощо. Раніше вони здійснювали свою діяльність у приміщеннях Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна. З представниками «Физматика» було укладено чотири договори на оплатне тимчасове використання приміщень ХНУРЕ у суботу та неділю. Договори було укладено у жовтні 2015 року, що надало і надає ХНУРЕ свої позитивні результати, чого не було до цього. Таким чином, позивач і його представник ОСОБА_8 в ході судового засідання доводили суду той факт, що позивач не тільки не порушував вимоги п.п. 3.16.5 контракту, а навпаки робив все можливе для належного виконання вказаних вимог контракту.

Щодо нібито порушення пункту 3.19 Контракту №01/27-125 від 19.08.2015 щодо дотримання чинного законодавства щодо збереження і придбання майна, збільшення прибутку закладу освіти, зміцнення договірної, трудової дисципліни, захисту відомостей, що є державною, службовою та комерційною таємницею, пояснив, що він, як проректор з міжнародного співробітництва не був матеріально відповідальною особою, не укладав від імені університету з цього приводу жодного договору. Крім того, як зазначив позивач, йому на відповідне зберігання не передавалося будь-яке майно університету. Крім того, він не мав права придбати від свого імені або за дорученням будь-яке майно університету. Таким чином, позивач вважє, що не порушував чинне законодавство і усови контракту стосовно цих питань.

Харківський національний університет радіоелектроніки є неприбутковою установою, як і всі інші державні заклади освіти. Тому збільшення прибутку закладу освіту у його виконанні взагалі неможливе. Перебуваючи чотири місяці на посаді проректора з міжнародного співробітництва він особисто і його підлеглі займалися зміцненням договірної і трудової дисципліни. За час його роботи на посаді проректора з міжнародного співробітництва не зафіксовано жодного з порушень з приводу невиконання договорів та порушення трудової дисципліни. За цей час жодного дисциплінарного стягнення до позивача і до його підлеглих не було застосовано. За час перебування позивача на посаді проректора з міжнародного співробітництва не встановлено жодного випадку розголошення або не збереження ним відомостей, що є державною, службовою та комерційною таємницею.

Відносно нібито порушення пункту 3.20 Контракту №01/27-125 від 19.08.2015 щодо своєчасного подання керівникові закладу щорічного звіту про результати виконання умов, передбачених контрактом, а у разі неналежного виконання - достроково, за вимогою керівника закладу, пояснив, що науково-педагогічні працівники, до яких належить і проректор з міжнародного співробітництва виконують свої трудові обв'язки протягом не календарного, а навчального року, тобто з 1 вересня поточного року до 31 серпня наступного року. Таким чином, щорічний звіт про результати виконання ним умов трудового контракту він мав надавати після серпня 2016 року. Також трудовим контрактом не розкривається поняття своєчасності та не зрозуміло керівнику якого закладу позивач повинен надати такий звіт. Дострокове подання щорічного звіту можливе тільки на вимогу керівника закладу. До позивача не надходило пропозицій від керівника закладу щодо надання дострокового щорічного, або іншого звіту.

Позивач внаполягав, що оскільки на працівника, з яким укладено трудовий контракт поширюється законодавство про працю (пункт 13 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9) дострокове розірвання трудового контракту з позивачем відбулось з порушенням норм статей 147, 148, 149 КЗпП України, а саме підставою для такого розірвання стали висновки аудиторського звіту, якими не зафіксовано порушень, що були допущені ним внаслідок невиконання або неналежного виконання обов'язків, передбачених пунктами 3.16.2, 3.16.3, 3.16.5, 3.19, 3.20 трудового контракту.

Крім того, сторона позивача просила звернути увагу суду на те, що на момент розгляду справи в суді, перевіркою, проведеною Головним управлінням держпраці у Харківській області за зверненням Харківської місцевої прокуратури № 2 і особисто позивачів, щодо порушення законодавства про працю Харківським національним університетом радіоелектроніки встановлено:

-Винні особи в підсумковій частині Аудиторського звіту позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року затвердженого 03. 03. 2016 року № 12/20-1 - не зазначені.

-В порушення п. 8 ст. 36 КзПП адміністрацією ХНУРЕ не надані документи, які б прямо визначали в чому в чому полягає вина саме звільнених осіб та порушення умов контракту, згідно з якими звільнені працівники.

-ОСОБА_1 звільнений 21 березня 2016 року під час перебування у відпустці.

-Недопустимість звільнення працівників в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці стосується як передбачених ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу.

-В порушення вимог п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту наседення України від 29 липня 1993 року № 58, адміністрацією ХНУРЕ проректорам ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 направлені листи щодо отримання трудової книжки у відділі кадрів не в день звільнення 21 березня 2016 року, а 22 березня 2016 року (цінні листи з описом від 22.03.2016 р.).

Як зазначила сторона позивача, вказана позиція Головного управління держпраці у Харківській області і висновки щодо проведеної перевірки, викладені в листі № 0-155/0-175/0-261/02.03/12-14/2801 від 11.04.2016 року, наданому на ім'я ОСОБА_1 (для повідомлення інших), котрий позивач надав суду.

До матеріалів справи сторона позивача надала копію Акту Державної інспекції навчальних закладів України (ДІНЗ України) перевірки додержання суб'єктами господарювання, що надають послуги у сфері вищої освіти, вимог законодавства про вищу освіту № 01-13/106-03-06/1 від 25 липня 2016 року, в якому до порушень вимог законодавства, виявлених під час порушень, віднесено факт звільнення 21 березня 2016 року проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ ОСОБА_1 з вказаної посади з достроковим розірванням контракту, які зазначені на сторінці 39-40 вказаного акту ДІНЗ України.

Позивач і його представник ОСОБА_8 заначили, що на дійсний час, рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова № 638/ 21180/ 15-ц від 15 березня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області, визнано незаконним (протиправним) та скасовано п. 3 наказу т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_12 «Про організацію перевірки» № 1176К від 14 грудня 2015 року в частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов'язків проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ. За вказаним рішенням суду ОСОБА_1 негайно допущений до виконання посадових обов'язків проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ, однак, фактичного виконання рішення суду не відбулося, тому що ОСОБА_1 був звільнений з вказаної посади 21 березня 2016 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, сторона позивача надала відповідну письмову заяву і просила стягнути з Харківського національного університету радіоелектроніки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу протягом 4 місяці 26 днів, (з 21 березня 2016 року по 17 серпня 2016 року включно) в розмірі 78 869, 40 грн. Виходячи з розрахунку, який основано на даних довідки бухгалтерії ХНУРЕ, котра також надана суду, відповідно до якої ОСОБА_1 в період з серпня 2015 року по березень 2016 року (8 місяців) отримав за роботу на посаді проректора - 129 648 грн. 36 коп. А таким чином стороною позивача приведено розріхунок, згідно з яким, середній заробіток позивача на посаді проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ становив 16 206, 05 грн. в місяць, а середній заробіток в день становив 540.20 грн.

Представник відповідача Харківського національного університету радіоелектроніки ОСОБА_13, що діє на підставі довіреності, в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував і просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Свої заперечення проти позовних вимог представник відповідача обґрунтовував тим, що актом Аудиторського звіту позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року затвердженим 03. 03. 2016 року № 12/20-1 надано всі підстави для винесення 21 березня 2016 року наказу № 231 К, виданого т.в.о. ректора Харківського національного університету радіоелектроніки (далі ХНУРЕ) про звільнення ОСОБА_1 з посади проректора з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки з достроковим розірванням контракту від 18 серпня 2015 року з підстав передбачених контрактом у зв'язку з невиконанням умов, викладених у пунктах 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20. контракту.

Зазначив, що незважаючи на те, що підставою винесення оскаржуваного наказу зазначений Аудиторський звіт позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року (аудиторський звіт, затверджений 03. 03. 2016 року № 12/20-1), також підставою для звільнення ОСОБА_1 з займаної посади являються норми п. 8 частини першої статті 36, статті 83 Кодексу законів про працю України, пункту 21 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня1994 року № 170, та п. 7 частини третьої ст. 34 ЗУ від 01.07.2014 року № 1556-VІІ «Про вищу освіту».

Представник відповідача не міг надати пояснення з приводу того, як Аудиторський звіт позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року, котрий був затверджений 03. 03. 2016 року і наданий для МОН України, надійшов на адресу ХНУРЕ і вже 04 березня 2016 року на його підставі з боку адміністрації ХНУРЕ було направлено попередження про звільнення на адресу позивача. Представник відповідача ОСОБА_13 лише зазначив, що керівник університету має право на власний розсуд звільняти працівників університету, які порушили вимоги контракту. При цьому, як провадився аналіз аудиторського звіту, адресованого МОН Укрїни безпосередньо адміністрацією ХНУРЕ з метою встановлення порушень конкретних пунктів контракту позивачем, представник відповідача ОСОБА_13 також пояснити не зміг.

Просив прийняти до уваги, що ОСОБА_1 був звільнений у зв'язку з реальним невиконанням умов, викладених у пунктах 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20. контракту. В томй числі ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.5., яким передбачено, що працівник підзвітний керівникові закладу освіти, в межах покладених на нього обов'язків, тому, що не надав відповідь особисто керівникові закладу т.в.о ректора ОСОБА_5 на питання, поставлені у службовій записці № 01/27-319 від 01.03.2016, яка була направлена на ім'я ОСОБА_1 з боку т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 При цьому, представник відповідача ОСОБА_13 не заперечував проти того, що т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_5 особисто з своєю вимогою щодо надання пояснень до ОСОБА_1 не звертався.

ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 3.16.2. контракту, яким передбачено обов'язок проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ щодо формування основних положень концепції фінансово-економічної діяльності, обґрунтовуючи свої твердження тим, що ОСОБА_1. жодного разу не виступав з ініціативою формування зазначених положень, не звертався до керівника навчального закладу з своїми пропозиціями стосовно вказаного питання, на засіданнях вченої ради ХНУРЕ з цього питання не виступав. При цьому сам факт відсторонення в грудні 2015 року ОСОБА_1 від виконання ним посадових обов'язків, як і короткострочне, протягом 4-х місяців, виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків, не виправдовує його бездіяльність у цьому напрямку.

ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п.п. 3.16.3. контракту, враховуючи те, що не здійснював планування і організацію фінансування діяльності університету та його структурних підрозділів і цей факт, нібито знайшов своє підтвердження в Акті Аудиторського звіту позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року, затвердженому 03. 03. 2016 року № 12/20-1. В той же час, представник відповідача ОСОБА_13 не обґрунтовував своє твердження посиланням на конкретні висновки аудиторського звіту.

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва, порушив вимоги п.п.3.16.5. контракту, яким передбачений обов'язок проректора з міжнародного співробітництва у організація діяльності структурних підрозділів щодо надання платних послуг. Так, представник відповідача наполягав на тому, що ОСОБА_1 ніяким чином не організовував вказану діяльність структурних підрозділів щодо надання платних послуг, враховуючи те, що університет не мав певного прибутку від будь яких платних послуг під час перебування ОСОБА_1 на займаній посаді. Крім того, ОСОБА_1., являючись одним з засновників комерційного підприємства «Хазар», роботою якого керує його брат ОСОБА_14, навпаки був зацікавлений в прибутках вказаного комерційного підприємства, тому сприяв надлишковим витратам університету в придбанні продуктів харчування для закладу харчування ВНЗ, що підтверджується тим, що на дійсний час провадиться перевірка органами МВС законності вказаної діяльності і з цього приводу відкрито кримінальне провадження. Всі ці обставини говорять про наявність конфлікту інтересів університету і колишнього проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_1,що не припустимо.

ОСОБА_1 під час перебування на посаді проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ порушив вимоги п.п. 3.19. контракту, щодо дотримування чинного законодавства щодо збереження і придбання майна, збільшення прибутку закладу освіти, зміцнення договірної, трудової дисципліни, захисту відомостей, що є державною, службовою та комерційною таємницею, обґрунтовуючи свої твердження тим, що вже зазначав вище і наполягаючи, що це знайшло своє підтвердження в Акті Аудиторського звіту позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року, затвердженому 03. 03. 2016 року № 12/20-1, а також службовими записками, наданими в ході судового засідання. В той же час, представник відповідача ОСОБА_13 не заперечував проти того, що надані ним службові записки не проходили реєстрацію в канцелярії ХНУРЕ, враховуючи те, що така реєстрація прямо не передбачена внутрішніми розпорядженнями і нормативними документами університету.

ОСОБА_1. порушено вимоги п.п. 3.20 контракту щодо своєчасного подання керівникові закладу щорічного звіту про результати виконання умов, передбачених контрактом, а у разі неналежного виконання - достроково, за вимогою керівника закладу. При цьому, представник відповідача не заперечував проти того, що вказаним пунктом контракту передбачно подання щорічного звіту, в той час, як ОСОБА_1 не надавав керівнику університету жодного звіту, навіть місячного, або квартального, навіть враховуючи те, що вимоги керівника закладу з цього приводу не було, однак ОСОБА_1 все одно повинен був своєчасно звітувати. В той же час, представник відповідача ОСОБА_13. не зміг надати пояснення стосовно питання, як слід розуміти термін своєчасності надання щорічного звіту, так як в самому контракті це не обумовлено, а просто зазначив, що вважає, що щорічний звіт повинен надаватись на кінець календарного року. А те, що ОСОБА_1 на кінець 2015 року був відсторонений від виконання посадових обов'язків, не звільняло його від виконання обов'язку щорічного звітування.

Представник відповідача наполягав на тому, що лист Головного управління держпраці у Харківській області № 0-155/0-175/0-261/02.03/12-14/2801 від 11.04.2016 року і будь які висновки щодо проведеної перевірки відносно встановлення будь яких порушень в частині звільнення ОСОБА_1. і розірвання з ним контракту, не може бути прийнятий до уваги судом тому, що перевірка провадилась в рамках кримінального провадження за ст. 172 КК України, відкритого за заявами інших колишніх проректорів ХНУРЕ ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і не стосується цієї цивільної справи, крім того, вказаний лист не являється висновком експерта-спеціаліста в цій галузі. Зазначив, що Акт Державної інспекції навчальних закладів України (ДІНЗ України) перевірки додержання суб'єктами господарювання, що надають послуги у сфері вищої освіти, вимог законодавства про вищу освіту № 01-13/106-03-06/1 від 25 липня 2016 року, не може прийматись судом як доказ порушень вимог законодавства відносно звільнення 21 березня 2016 року проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ ОСОБА_1 з вказаної посади з достроковим розірванням контракту, тому, що в цьому акті просто йдеться про констатацію факту звільнення ОСОБА_1 з займаної посади і інших колишніх проректорів, а не як факту встановленого порушення.

Крім того просив суд прийняти до уваги той факт, що ОСОБА_1 взагалі з самого початку був незаконно призначений на посаду проректора з міжнародного співробітництва, враховуючи те, що був порушений порядок такого призначення, однак визнав, що звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, відбулося з інших підстав. Зазначив, що навіть в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення його на роботі проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ, його поновити буде не можливо з причини того, що вказана посада більше не існує, і відповідно до Наказу ХНУРЕ від 10 лютого 2016 року № 85 «Про введення в дію змін до штатного розпису», з 11 квітня 2016 року було введено вказані зміни до штатного розпису.

Третя особа ОСОБА_5, або його представник в судове засідання не з'явився, свого ставлення до позивних вимог ніяким чином не висловив, заперечень по суті справи суду не надав, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча неодноразово був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Неявка третьої особи ОСОБА_5 , або його представника, не є перешкодою для повного та всебічного зясування обставин та розгляду справу по суті.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 був призначений на посаду проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ з 18 серпня 2015 року і з ним було укладено відповідний контракт №01/27-125 від 19.08.2015. З 14 грудня 2015 року був відсторонений від виконання його посадових обов'язків, відповідно до наказу т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_12 «Про організацію перевірки» № 1176К від 14 грудня 2015 року. 03 березня 2016 року за № 12/20-1 був затверджений Аудиторський звіт позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року. 04 березня 2016 року на адресу ОСОБА_1 було зроблено письмове попередження з боку т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_5 про розірвання з ним контракту за порушення вимог п.п. 1.5., 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20. контракту і про звільнення його з займаної посади 21 березня 2016 року. Відповідно до Наказу № 231 К, від 21 березня 2016 року, виданого т.в.о. ректора Харківського національного університету радіоелектроніки ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 був звільнений з посади проректора з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки 21 березня 2016 року з достроковим розірванням контракту від 18 серпня 2015 року з підстав передбачених контрактом у зв'язку з невиконанням умов, викладених у пунктах 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20. контракту. Відповідно до зазначеного наказу, звільнення ОСОБА_1 відбулося, відповідно до п. 8 частини першої статті 36, статті 83 Кодексу законів про працю України, пункту 21 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня1994 року № 170, керуючись пунктом 7 частини третьої ст. 34 ЗУ від 01.07.2014 року № 1556-VІІ «Про вищу освіту».

Підставою винесення оскаржуваного наказу зазначений Аудиторський звіт позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року, затверджений 03. 03. 2016 року за № 12/20-1.

Під час винесення Наказу № 231 К, від 21 березня 2016 року, в період з 21 березня по 23 березня 2016 року включно ОСОБА_1 перебував у відпустці і в подальшому перебував на лікарняному.

Відповідно до Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова № 638/ 21180/ 15-ц від 15 березня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області, визнано незаконним (протиправним) та скасовано п. 3 наказу т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_12 «Про організацію перевірки» № 1176К від 14 грудня 2015 року в частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов'язків проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ. За вказаним рішенням суду ОСОБА_1 негайно допущений до виконання посадових обов'язків проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ, однак, фактичного виконання рішення суду не відбулося, тому що ОСОБА_1 був звільнений з вказаної посади 21 березня 2016 року.

Відповідно до умов контракту №01/27-125 від 19.08.2015 року , укладеного між ХНУРЕ і проректором з міжнародного співробітництва ОСОБА_1, передбачені пункти 1.5, 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20., з підстав порушення яких і було звільнено позивача з займаної посади.

Вказані пункти контракту №01/27-125 від 19.08.2015 року передбачають наступне:

1.5. Працівник підзвітний керівникові закладу освіти, в межах покладених на нього обов'язків.

3.16.2. Формування основних положень концепції фінансово-економічної діяльності.

3.16.3.Планування і організація фінансування діяльності університету та його

структурних підрозділів.

3.16.5. Організація діяльності структурних підрозділів щодо надання платних послуг.

3.19. Дотримуватися чинного законодавства щодо збереження і придбання майна,

збільшення прибутку закладу освіти, зміцнення договірної, трудової дисципліни, захисту відомостей, що є державною, службовою та комерційною таємницею.

3.20. Своєчасно подавати керівникові закладу щорічний звіт про результати виконання умов, передбачених контрактом, а у разі неналежного виконання - достроково, за вимогою керівника закладу.

Перевіркою змісту Аудиторського звіту, затвердженого 03.03.2016 №12/20-1, судом встановлено, що в «Вступній частині» звіту зазначено наступне: Цілі внутрішнього аудиту: надання керівництву Міністерства освіти і науки України об'єктивної і незалежної оцінки діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки (ХНУРЕ), щодо досягнення цілей, визначених річними планами установи; дотримання актів законодавства, планів, процедур, контактів з питань правильності використання бюджетних коштів та стану збереження активів, інформації й управління державним майном; законності та достовірності фінансової і буюджетної звітності; правильності ведення бухгалтерського обліку.

Суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що Аудиторський звіт, затверджений 03.03.2016 №12/20-1 був наданий керівництву Міністерства освіти і науки України, а не керівництву Харківського раціонального університету радіоелектроніки і підлягав вивченню керівництвом Міністерства освіти і науки України з метою прийняття будь яких розпоряджень з боку міністерства і для реагування з боку міністерства а не з боку самостійного реагування адміністрації ХНУРЕ.

Судом також встановлено, що з боку Міністерства освіти і науки України на адресу адміністрації ХНУРЕ не надходило будь яких розпорядчих документів, або вказівок і рекомендацій про самостійне реагування адміністрацією ХНУРЕ на висновки викладені в Аудиторському звіті, затвердженому 03.03.2016 №12/20-1 на момент 04 березня 2016 року, коли адміністрацією ХНУРЕ було видано попередження про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади з розірванням контракту з 21 березня 2016 року. А також і в подальшому з боку Міністерства освіти і науки України на адресу адміністрації ХНУРЕ не надходило будь яких розпорядчих документів, або вказівок і рекомендацій з цього приводу, а тим більше з вимогою звільнення конкретних осіб з займаних посад. Підставою для таких висновків суду послужило те, що стороною відповідача не надано будь яких розпорядчих документів, або вказівок і рекомендацій з боку Міністерства освіти і науки України на адресу адміністрації ХНУРЕ з цього приводу. Крім того, сторона відповідача проти цього в судовому засіданні не заперечувала і про наявність таких документів суду не повідомила.

Це в свою чергу дає усі підстави для суду вважати, що звільнення ОСОБА_1 з посади проректора з міжнародного співробітництва відбулося за ініціативою лише адміністрації Харківського національного університету радіоелектроніки і без будь якого погодження з Міністерством освіти і науки України з цього приводу, на чию адресу було надано Аудиторський звіт, затверджений 03.03.2016 року за №12/20-1.

Суд погоджується з доводами сторони позивача стосовного того, що аудиторський звіт носить лише рекомендаційний характер.

Для такого висновку суд, приймає до уваги вимоги Постанови КМУ від 28.09.2011 №1001 «Деякі питання структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», відповідно до п.п. 5 п. 5 якого передбачено, що підрозділ внутрішнього аудиту, відповідно до покладених на нього завдань: подає керівникові центрального органу виконавчої влади, його територіального органу та бюджетної установи аудиторські звіти і рекомендації для прийняття ним відповідних управлінських рішень.

При цьому, суд також приймає до уваги те, що відповідно до вимог п. 16. Постанови КМУ від 28.09.2011 №1001 передбачено, що звіт про результати діяльності підрозділу у центральному органі виконавчої влади або зведений звіт про результати діяльності підрозділів в центральному органі виконавчої влади, його територіальному органі та бюджетній установі у разі його створення подається керівником центрального органу виконавчої влади Держфінінспекції двічі на рік (до 20 січня та до 20 липня). Датою подання звіту або зведеного звіту вважається дата його реєстрації в Держфінінспекції.

В той же час, стороною відповідача суду не надано будь якого підтвердження факту подання аудиторського звіту керівникові центрального органу виконавчої влади, його територіального органу та бюджетної установи з відповідними рекомендаціями для прийняття ним відповідних управлінських рішень і подальшого подання звіту до Держфінінспекції і про дату його реєстрації в Держфінінспекції.

Тому, у суда є всі підстави критично ставитись до того, що 04 березня 2016 року в наступний день після затвердження Аудиторського звіту від 03.03.2016 року за №12/20-1, у адміністрації ХНУРЕ були підстави для попередження про звільнення ОСОБА_1. з посади проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ з 21 березня 2016 року на підставі вказаного звіту і те що вказаний звіт взагалі було подано керівникові центрального органу виконавчої влади, його територіального органу та бюджетної установи з відповідними рекомендаціями для прийняття ним відповідних управлінських рішень і подано до Держфінінспекції і там відбулась його реєстрація.

Крім того, після вивчення змісту Аудиторського звіту, затвердженого 03.03.2016 року за №12/20-1, який став підставою для звільнення ОСОБА_1 з займаної посади проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ, суд приходить до висновку про те, що зазначений Аудиторський звіт у своїй підсумкової частині взагалі не містить інформації про коло винних осіб, які в результаті невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, заподіяли шкоду університету. Тим більше в тексті Аудиторського звіту, затвердженому 03.03.2016 року за №12/20-1 немає визначення порушень ОСОБА_1 будь яких пунктів контракту, як і тих, за порушення яких він був звільнений.

Отже, посилання в оскаржуваному наказі № 231 К від 21 березня 2016 року на висновки аудиторського звіту, затвердженого 03.03.2016 року за №12/20-1, як на підставу для винесення вказаного наказу є безпідставним і необґрунтованим.

Крім того, суд робить висновок, про те, що у адміністрації Харківського національного університету радіоелектроніки на момент винесення наказу № 231 К від 21 березня 2016 року не було будь яких законних підстав для звільнення ОСОБА_1. з займаної посади з причини порушення ним умов контракту, враховуючи те, що навіть до дійсного часу у адміністрації ХНУРЕ немає належних доказів встановлення факту порушення ним посадових обов'язків, ступіню тяжкості таких порушень, або вчинених ним проступків, про заподіяну порушенням шкоду, та про обставини за яких вчинено ним порушення чи проступки.

Суд не приймає до уваги подані представником відповідача службові записки, якими нібито доводиться провина ОСОБА_1 в порушенні умов контракту, враховуючи те, що вони не являлись підставою для звільнення ОСОБА_1, виходячи з тексту самого оскаржуваного наказу. При цьому, вказані службові записки, якщо вони існували до моменту пред'явлення суду, повинні були бути предметом розгляду під час проведення аудиторської перевірки, або іншої відповідної перевірки, в той час як посилання на них навіть в аудиторському звіті немає. Крім того, надані суду службові записки не пройшли реєстрацію в канцелярії ХНУРЕ, як службові записки, які були надані суду стороною позивача, що викликає сумнів в них, як в належному доказі по справі. При цьому, суд дослідив надану представником відповідача довідку, що службові записки не підлягають реєстрації в канцелярії університету нарівні з іншими документами при встановленому в університеті внутрішньому документообігу. В той же час, причину вибірковості реєстрації в канцелярії ХНУРЕ одних службових записок, які надані стороною позивача і відсутності такої реєстрації інших службових записок, наданих стороною відповідача, представник відповідача суду пояснити не зміг.

Суд також не приймає до уваги доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 крім умов пунктів контракту, про які йдеться мова у оскаржуваному наказі порушив вимоги п.п. 1.5. контракту, про що йдеться у попередженні від 04 березня 2016 року, враховуючи те, що в самому оскаржуваному наказі посилання на порушення вказаного пункту контракту не йдеться. Крім того, позивач ніколи не відмовлявся надавати пояснення на запитання, поставлені, у службових записках з боку т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_5, враховуючи те, що від керівника університету на адресу ОСОБА_1. будь які службові записки, в тому числі і від 01.03.2016 року не надходили. А службова записка № 01/27-319 від 01.03.2016 надходила на адресу ОСОБА_1 лише з боку т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 , в той час як т.в.о. проректора з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 не являється керівником ОСОБА_1, і контракт, укладений між ХНУРЕ і ОСОБА_1 передбачає його підзвітність лише керівнику закладу - ректору, в той час як, його підпорядкування іншим працівникам університету, у тому числі т.в.о. проректорів, контрактом не передбачається.

Суд приймає до уваги лист Головного управління держпраці у Харківській області № 0-155/0-175/0-261/02.03/12-14/2801 від 11.04.2016 року, наданий на ім'я ОСОБА_1 (для повідомлення інших), відповідно до якого повідомлено, що перевіркою, проведеною Головним управлінням держпраці у Харківській області за зверненням Харківської місцевої прокуратури № 2 і особисто позивача, щодо порушення законодавства про працю Харківським національним університетом радіоелектроніки встановлено:

-Винні особи в підсумковій частині Аудиторського звіту позапланового внутрішнього аудиту окремих питань діяльності Харківського національного університету радіоелектроніки за період діяльності з 01.01.2014 року по 31. 12. 2015 року затвердженого 03. 03. 2016 року № 12/20-1 - не зазначені.

-В порушення п. 8 ст. 36 КзПП адміністрацією ХНУРЕ не надані документи, які б прямо визначали в чому в чому полягає вина саме звільнених осіб та порушення умов контракту, згідно з якими звільнені працівники.

-ОСОБА_1 звільнений 21 березня 2016 року під час перебування у відпустці.

-Недопустимість звільнення працівників в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці стосується як передбачених ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу.

-В порушення вимог п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту наседення України від 29 липня 1993 року № 58, адміністрацією ХНУРЕ проректорам ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 направлені листи щодо отримання трудової книжки у відділі кадрів не в день звільнення 21 березня 2016 року, а 22 березня 2016 року (цінні листи з описом від 22.03.2016 р.).

Також, судом досліджено копію Акту Державної інспекції навчальних закладів України (ДІНЗ України) перевірки додержання суб'єктами господарювання, що надають послуги у сфері вищої освіти, вимог законодавства про вищу освіту № 01-13/106-03-06/1 від 25 липня 2016 року, в якому до порушень вимог законодавства, виявлених під час порушень, віднесено факт звільнення 21 березня 2016 року проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ ОСОБА_1 з вказаної посади з достроковим розірванням контракту.

Суд не приймає до уваги повідомлення представника відповідача ОСОБА_13про те, що навіть в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення його на роботі проректора з міжнародного співробітництва ХНУРЕ, його поновити буде не можливо з причини того, що вказана посада більше не існує, і відповідно до Наказу ХНУРЕ від 10 лютого 2016 року № 85 «Про введення в дію змін до штатного розпису», з 11 квітня 2016 року було введено вказані зміни до штатного розпису. Так, в позові ОСОБА_1 йдеться про поновлення його на роботі, враховуючи те, що звільнення відбулося з порушенням його законних прав і охоронюваних законом інтересів. А відповідно, спір носить характер спору про поновлення порушеного права, а таким чином, порушене право може бути поновлено лише шляхом відновлення становища, яке існувало до моменту порушення права.

Суд приймає до уваги довідку бухгалтерії Харківського національного університету радіоелектроніки, відповідно до якої ОСОБА_1 в період з серпня 2015 року по березень 2016 року (8 місяців) отримав за роботу на посаді проректора - 129 648 грн. 36 коп.

Суд вважає законними та обгрунтованми вимоги позивача з визначенням розміру суми , що підлягає стягненню з ХНУРЕ на користь позивача , а саме - середнього заробітку за час вимушеного прогулу протягом 4 місяці 26 днів, (з 21 березня 2016 року по 17 серпня 2016 року включно) в розмірі 78 869, 40 грн.

Суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що, не зважаючи на аудиторський звіт, затверджений 03 березня 2016 року, Вчена рада університету 25 березня 2016 року на своєму засіданні розглянула результати фінансової діяльності університету за 2015 рік і без урахування негативного висновку аудиторського звіту, прийняла рішення щодо визнання цих результатів - задовільними.

Відповідно до вимог п. 8 ст. 36 КЗпП України, передбачено що підставою припинення трудового договору є: підстави, передбачені контрактом.

В той же час, відповідно до вимог п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9, передбачено, що оскільки на працівника, з яким укладено трудовий контракт поширюється законодавство про працю, вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Крім того, п.17 Постанови Пленуму ВС України № 9 від 06 листопада 1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачає правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність чи під час перебування працівника у відпустці.

Ст. 147 КЗпП України передбачає загальну норму щодо стягнення за порушення трудової дисципліни. І за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Ст.148 КЗпП України передбачається строк для застосування дисциплінарного стягнення. І дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. При цьому, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Ст. 149 КЗпП України передбачає порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За нормами трудового права, до кола яких відноситься цей спір, працівник підлягає відповідальності за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків лише у тому випадку, якщо він мав реальну можливість для їх виконання і його особиста провина (вина) - достовірно встановлена і належно зафіксована. При цьому, просте (формальне) покладання обов'язків на працівника недостатньо, роботодавець повинен створити працівнику усі необхідні умови для повноцінної роботи.

Відповідальність за трудовим правом - окремий вид юридичної відповідальності, що полягає у передбаченому нормами трудового права обов'язку працівника відповідати за вчинене трудове правопорушення і понести відповідні санкції.

Підставою для такої відповідальності є трудове правопорушення - винне протиправне діяння, яке полягає у невиконанні або порушенні трудових обов'язків працівником.

Дострокове розірвання трудового контракту з позивачем відбулось з порушенням норм статей 147, 148, 149 КЗпП України, а саме підставою для такого розірвання стали висновки аудиторського звіту, якими не зафіксовано порушень, що були допущені ним внаслідок невиконання або неналежного виконання обов'язків, передбачених пунктами 3.16.2, 3.16.3, 3.16.5, 3.19, 3.20 трудового контракту. До моменту застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 власник або уповноважений ним орган не зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, а повинен був це зробити. При цьому, в якості особи власника або уповноважений ним органу міг виступати лише керівник МОН України, або т.в.о ректора ХНУРЕ ОСОБА_5 З їх боку на адресу ОСОБА_1 будь яка вимога надання письмових пояснень як від порушника трудової дисципліни, не надходили. А службова записка № 01/27-319 від 01.03.2016 яка надійшла на адресу ОСОБА_1 з боку т.в.о. проректора ХНУРЕ з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 не може бути прийнята до уваги судом як виконання вказаної норми закону, враховуючи те, що т.в.о. проректора з міжнародного співробітництва ОСОБА_10 не являється власником або уповноваженим ним органом. Крім того, при обранні виду стягнення у вигляді звільнення, власник або уповноважений ним орган не мав достатніх підстав для визначення ступіню тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, а тому не міг обґрунтовано враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 24 Конституції України, Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до вимог ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України , рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З огляду на те, що предметом судового спору являється трудовий спір щодо визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та дострокове розірвання контрактів та відновлення попереднього становища, є необхідність застосувати положення пункту 4 частини 1 статті 367 ЦПК України та допустити негайне виконання рішення суду в частині допуску позивача до роботи на посаді, з якої його було взільнено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі.

Судовий збір, підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ч.3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 11, 57-60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 36, 147, 148, 149 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського національного університету радіоелектроніки, третя особа- ОСОБА_5 , про визнання незаконним (протиправним) та скасування наказу про звільнення , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- задовольнити.

Визнати незаконним (противоправним) і скасувати Наказ Харківського національного університета радіоелектроніки № 231 К від 21 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади проректора з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки 21 березня 2016 року з достроковим розірванням контракту від 18 серпня 2015 року з підстав, передбачених контрактом у зв'язку з невиконанням умов, викладених у пунктах 3.16.2., 3.16.3., 3.16.5., 3.19., 3.20. контракту (пункт 4.6. контракту, пункт 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України).

Поновити ОСОБА_1 на роботу в Харківський національний університет радіоелектроніки проректором з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в Харківському національному університеті радіоелектроніки проректором з міжнародного співробітництва Харківського національного університету радіоелектроніки.

Стягнути з Харківського національного університету радіоелектроніки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 березня 2016 року по 17 серпня 2016 року включно, в розмірі 78 869, 40 (сімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дев'ять грн.) грн.

Стягнути з Харківського національного університету радіоелектроніки в дохід держави судовий збір в розмірі 788, 69 грн

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської шляхом подачі через суд І інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особами, які є учасниками процесу, але не були присутні в залі засідання під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: І.О.Грищенко