Справа № 441/999/15 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/6555/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Ванівського О.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про передачу у власність земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року в позові ОСОБА_4 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про передачу у власність земельної ділянки відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим у звязку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають особливе значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення ХХVI сесії V скликання Суховільської сільської ради №1013 від 21.07.2009 року про передачу у власність земельної ділянки на вул. Б.Хмельницького,21 в с. Суховоля Городоцького району Львівської області ОСОБА_5 приймалося з врахуванням технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_5 і зокрема незаконного підробленого акта №1 про встановлення та узгодження меж землекористування земельної ділянки на території Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, оскільки він своїм підписом не погоджував те, що межі відповідають фактичному стану і він ніби не має претензії до встановлених меж та умов використання земельної ділянки. А тому апелянт вважає, що таке рішення сільської ради підлягає скасуванню, оскільки прийняте незаконно з порушенням його прав та інтересів та унеможливлює приведення його земельної ділянки до розмірів зазначених у дозволі №Б-112.

Просить скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зяивлися хоча про розгляд справи було повідомлено належним чином, що підтверджується розписко (а.с. 224), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно дозволу № 112 виконавчого комітету Івано-Франківської райради депутатів трудящих Львівської області дозволено гр. села Суховоля ОСОБА_7 будівництво житлового будинку на земельній ділянці с.Суховоля по типовому проекту Б-112 згідно плану садиби затвердженої виконкомом Суховільської сільської ОСОБА_8 депутатів трудящих від 29.ХІ.1957р.

21 липня 1995р. на засіданні VII сесії II скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області прийнято рішення передати ОСОБА_7 у приватну власність земельну ділянку без зазначення розміру та площі такої.

Із копії державного акту на право приватної власності на землю Серія ЛВ 5639 виданого 17.01.1997р. ОСОБА_7 (цивільна справа № 2-852/11р., а.с.10) видно, що земельна ділянка №1, розміром 20,8х121,4х15,0х121,4м призначена для обслуговування житлового будинку №23 на вул. Б.Хмельницького у с. Суховоля Городоцького району Львівської області.

ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом майна після смерті батька ОСОБА_7, який помер 24.11.1999р., в т.ч. і земельної ділянки пл. 0,5182 га призначеної для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що в с. Суховоля Городоцького району Львівської області.

21 липня 2009 року, ХХVІ сесія V скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, розглянувши заяву ОСОБА_5, прийняла рішення № 1013 про затвердження технічної документації та передачу ОСОБА_5 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,3022 га, що в с.Суховоля Городоцького району Львівської області, в т.ч. 0,2058 га для обслуговування житлового будинку на вул. Б.Хмельницького, 21 та 0,0964 га призначеної для ведення особистого селянського господарства.

Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_5 і зокрема акта №1 про встановлення та узгодження меж землекористування земельної ділянки на території Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, що складений та узгоджений комісією в складі сільського голови ОСОБА_8, землевпорядника ОСОБА_9, представника П.П. «Інформаційний кадастровий центр» ОСОБА_10, землевласника ОСОБА_5 та суміжників убачається, що земельна ділянка якою користується позивач межує із ділянкою відповідачки, що при встановленні у натурі, межі відповідають фактичному стану, претензій до встановлених меж та умов використання земельної ділянки суміжниками не заявлено.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 районний суд виходив з того, що рішення сесії ХХVI сесії V скликання Суховільської сільської ради №1013 від 21.07.2009 року про передачу у власність земельної ділянки на вул. Б.Хмельницького,21 в с.Суховоля Городоцького району Львівської області ОСОБА_5 прийнято відповідно до закону, і ділянка ОСОБА_7 приватизовувалась першою і згідно встановлених меж ділянки, які спадкодавцем не оспорювались, ОСОБА_5 земельну ділянку приватизовувала у 2009 році із врахуванням існуючих вже на той час меж ділянки суміжного землекористувача.

Крім того, районним судом вірно визначено, що право позивача не може бути відновлено шляхом визнання незаконними і скасування рішень органу місцевого самоврядування, оскільки фактичної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування належного йому будинковолодіння на вул. Б.Хмельникого, 23 в с.Суховоля Городоцького району Львівської області не відбувається, тобто позивачем обраний спосіб захисту не направлений на реальне відновлення порушеного, на його думку, права.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставними є покликання апелянта на підроблений акт №1 про встановлення та узгодження меж землекористування земельної ділянки на території Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, оскільки дана обставина не може бути самостійною підставою до задоволення позовних вимог.

Покликання апелянта на рішення Апеляційного суду Львівської області від 21.11.2013р. як підставу для визнання незаконним та скасування рішення XXVI сесії V скликання Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області №1013 від 21.07.2009р. про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5, що на вул. Б.Хмельницького, 21 в с.Суховоля Городоцького району Львівської області та відповідно передачу йому в майбутньому відповідачем земельну ділянку пл. 0,25 га для обслуговування житлового будинку на вул. Б.Хмельницького,23 в с. Суховоля Городоцького району Львівської області, не можуть братися до уваги оскільки, апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення районного суду від 07 березня 2012р. встановлено, що виділена спадкодавцеві позивача земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку за площею не відповідає приватизованій земельній ділянці згідно оспорюваного державного акту, а не генеральному плану садиби по типовому проекту № Б-112 (а.с. 232-236 цивільна справа № 2-852/11р.).

Право власності щодо земельної ділянки призначеної для обслуговування будинковолодіння №23 на вул. Б.Хмельницького в с. Суховоля Городоцького району Львівської області попереднім власником в суді не оспорювалось, питання приведення меж такої ділянки у відповідності до генерального плану садиби - органом місцевого самоврядування не вирішувалось.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_11