Ухвала

іменем україни

5 грудня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ТкачукО.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів,

встановив:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 4 червня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») був укладений договір банківського вкладу (депозиту)«8 років разом on-line» у гривнях, загальна сума вкладу (депозиту) за яким складала 300 000 грн. на строк з 4 червня 2014 року по 9 червня 2015 року включно з щомісячною сплатою процентів шляхом зарахування їх на поточний рахунок вкладника № 24746. 3 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у банку запроваджено тимчасову адміністрацію відповідно до рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», на підставі Постанови Правління НБУ від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 2 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 жовтня 2015 року № 181 «Про початок ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що після прийняття рішення про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 4 листопада 2015 року йому було частково виплачено грошові кошти в розмірі 200 000 грн.,позивач просив стягнути на свою користь заборгованістьу розмірі 100 000 грн., проценти за користування депозитом за період з 3 березня 2015 року по 9 червня 2015 року в сумі 19 734 грн. 25 коп. та компенсації в розмірі 34 191 грн. 78 коп. за період з 10 червня 2015 року по 24 листопада 2015 року і в подальшому в сумі 60 грн. 27 коп. за кожний день користування депозитом, починаючи з 25 листопада 2015 року до повного повернення грошових коштів по вкладу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, правильно встановили, що правовідносини позивача та ПАТ «Дельта Банк» після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації банку регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нормами якого не передбачена відповідальність Національного банку України за зобов'язаннями банку, рішення про ліквідацію якого було прийнято Національним банком України.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до власного тлумачення норм права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук