Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В.,
суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Харківська міська рада, Харківська міська санітарно-епідеміологічна служба, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Харкові, про заборону здійснення незаконної підприємницької діяльності та зобов'язання привести земельну ділянку до первісного стану, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє через представника ОСОБА_8, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила заборонити ОСОБА_7 здійснювати незаконну діяльність по організації станції з ремонту автомобілів у приватному домоволодінні по АДРЕСА_2 і зобов'язати відповідача привести до первісного стану самовільнозахоплену земельну ділянку, яка прилягає до її (позивача) домоволодіння по АДРЕСА_1, та виділена під житлову забудову, однак використовується відповідачем для відстою автомобілів.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 на праві власності належить житловий будинок літ «А-1» з прибудовою та надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_2.

Рішенням Х сесії VI скликання Харківської міської ради від 28 вересня 2011 року № 433/11 ОСОБА_7 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження самовільного захоплення ОСОБА_7 земельної ділянки, здійснення останньої незаконної діяльності по організації станції з ремонту автомобілів в належному їй домоволодінні.

З таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

У частині 5 ст. 319 ЦК України визначено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

У п. 5.28 наказу Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року № 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів, автозаправочні станції (АЗС) слід розміщувати в промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 65 ЦПК України передбачено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Так, судами було встановлено, що цільове призначення належної відповідачу земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач вказує, що відповідач використовує цю земельну ділянку не за цільовим призначенням, розмістивши на ній станцію технічного обслуговування автомобілів.

З приводу вказаного факту позивач неодноразово зверталась до різноманітних державних органів, зокрема і до Державної фіскальної служби України.

Так, із наявного в матеріалах справи листа від 28 серпня 2015 року вбачається, що державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова було встановлено, що на території домоволодіння по АДРЕСА_2 дійсно розташована та діє станція технічного обслуговування, власником якого є ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Суди у порушення вимог ст. 214 ЦПК України не надали вказаному доказу належної оцінки і дійшли передчасного висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_6

Таким чином, ухвалені у справі судові рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, а тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє через представника ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийГ.В. Юровська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана