печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Бец В.А.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, зацікавлені особи старший державний виконавець Печерського районного ВДВС м. Києва та ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою та просив визнати дії державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження неправомірним та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №757/14243/13-ц, що був виданий Печерським районним судом м. Києва.

Вказана скарга обґрунтована тим, що 15.10.2013р. Печерським районним судом міста Києва по справі №757/1423/13-ц було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 53000 доларів США та 6000 Євро, що є еквівалентом 492588,44 гривень.

11.01.2014р. з метою виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 15.10.2013р. по справі №757/1423/13-ц, ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження.

29.01.2015р. державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві було закінчено виконавче провадження, у зв'язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

На думку заявника, дії державного виконавця щодо видачі постанови про закінчення виконавчого провадження є незаконними, оскільки державним виконавцем зроблено хибний висновок про повне виконання рішення суду, адже рішенням суду було встановлено та зобов'язано боржника сплатити борг у доларах США та Євро.

Згідно приписів ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Заявник у скарзі посилається на приписи ч. 2ст. 533 ЦК України згідно якої, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Однак, в даному випадку йде мова про примусове виконання рішення суду, а не зобов'язання, яке виникло на підставі правочину.

Суд вважає скаргу ОСОБА_1 не підлягаючою задоволенню за наступних підстав: Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2013 ороку у справі номер 757/14243/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 53000,00 доларів США та 6000,00 Євро, що у гривневому еквіваленті складає 492588,44 гривень. Вказане рішення суду набрало чинності 03 грудня 2013 року. 23.12.2013 р. Печерським районним судом міста Києва по справі №757/14243/13-ц було видано виконавчий лист, в якому зазначено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53000 доларів США та 6000 Євро, що є еквівалентом 492588,44 гривням в рахунок повернення виконаного ОСОБА_1 у зобов'язанні купівлі-продажу цінних паперів.

У відповідності до рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та штрафних санкцій встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 29 січня 2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа номер 757/14243/13-ц, виданого 23 грудня 2013 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми 492588,44 гривень. Як встановлено рішенням суду, грошове зобов,язання має бути виконане відповідачем в іноземній валюті в доларах США та Євро. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов,язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума. Що підлягає сплаті у гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Таким чином. сума, яка підлягає сплаті в іноземній валюті, визначається за офіційним курсом відповідної валюти, а саме6 на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що станом на дату виконання рішення суду від 15 жовтня 2013 року та відповідно здійснення відповідачем розрахунку, тобто 12 лютого 2015 року офіційний курс НБУ долара США становив 25,09 гривень за 1 долар США та Євро - 28,39 гривень за 1 Євро. Таким чином, гривневий еквівалент за курсом НБУ валютної заборгованості відповідача перед позивачем станом на день здійснення відповідачем розрахунку становив 53000 доларів США, що дорівнює 1329770,00 гривням та 6600 Євро, що дорівнює 187374,00 гривням. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у гривні складає 1517144,00 гривень. Станом на здійснення відповідачем розрахунку на 12 лютого 2015 року ним сплачено 492588,44 гривень, саме ця сума зазначена у рішенні суду, але вказана сума розрахована за курсом НБУ долара США та Євро станом на день постановлення судового рішення. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та стягнуто з останнього на користь позивача 1024555,56 гривень. Саме ця сума у гривневому еквіваленті складає різницю між сплаченою відповідачем сумою за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2013 року, розрахована за курсом НБУ на час по становлення рішення суду та сумою у гривневому еквіваленті до долара США та Євро на час виконання рішення суду. 18 серпня 2016 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2016 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві від 29 січня 2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа номер 757/14243/16к від 23 грудня 2013 року, виданого Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 492588,44 гривень. В своїй ухвалі від 18 серпня 2016 року Апеляційний суд міста Києва зазначає, що, враховуючи те, що на момент здійснення відповідачем погашення заборгованості у розмірі 53000 доларів США та 6600 Євро, а саме станом на 12 лютого 2015 року збільшився офіційний курс долара США по відношенню до гривні. Тому для відновлення становища з відповідача підлягає стягненню курсова різниця між при судженою сумою, вказаною у рішенні суду від 15 жовтня 2013 року та виплаченою сумою заборгованості, що становить 492588 гривень і загальною сумою грошового зобов,язання в розмірі 53000 доларів США та 6600 Євро, що разом складає: 1517144,00 гривень мінус 492588,44 гривень дорівнює 1024555,56 гривень. Саме на цю суму за рішенням Печерського районного суду від 23 травня 2016 року по справі номер 757/37961/15-ц має бути виданий виконавчий лист. Державним виконавцем стягнуто суму боргу зазначену у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 зазначеної статті державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із п. 8 ч. 1ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження»у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Проте, рішенням суду борг з ОСОБА_2 було стягнуто в доларах США та Євро із зазначенням еквіваленту стягнутої суми у гривні України.

Державний виконавець виконав рішення суду, так як це було зазначено у виконавчому листі.

В свою чергу, від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла заява, якою останній просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 та долучити до матеріалів справи копії рішення Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2016р. по справі №757/37961/16-ц та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 18.08.2016р. провадження №22-ц/796/9942/2016, за якими з ОСОБА_2 вже стягнуто на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 1024555,56 грн. в порядку ч. 2 ст. 533 ЦК України, які в розумінні суду є курсовою різницею між присудженою за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15.10.2013р. по справі №757/1423/13-ц та виплаченою сумою заборгованості. Крім цього, встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 29.01.2015р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №757/14243/13-ц.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вважає, що існують підстави для поновлення заявникові строку для подання с карги на дії державного виконавця.

З урахуванням всього викладеного, суд приймає до уваги. Що ОСОБА_1, подаючи скаргу на дії державного виконавця 07 липня 2016 року взагалі не зазначає, що на час його звернення зі скаргою печерським районним судом постановлено рішення 23 травня 2016 року на його користь з боржника стягнуто суму з урахуванням курсу долара США та Євро на час постановлення судового рішення 15 жовтня 2013 року та сплати суми боргу 12 лютого 2015 року. А саме це питання порушувалось заявником при поданні вказаної скарги.

Приймаючи до уваги все викладене, суд вважає відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.3,10,72,383,385-387 ЦПК України,Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження неправомірними та зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №757/14243/13-ц відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва через Печерський районний суд міста Києва протягом п,яти днів з дня її оголошення. У разі відсутності сторін при оголошенні ухвали - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя