Справа № 466/3154/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» жовтня 2016 р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Донченка Ю.В.

при секретарі Піцик О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду цивільну справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа ЛКП «Рясне-402» про зобовязання до вчинення дій демонтажу самочинної прибудови та металевої огорожі, суд

встановив:

У березні 2016 року Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа ЛКП «Рясне-402» про зобовязання до вчинення дій демонтажу самочинної прибудови та металевої огорожі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на балансі та обслуговуванні ЛКП «Рясне-402» перебуває будинок №368 на вул.. Т. Шевченка у м. Львові, у якому співвласниками квартири № 82 є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

21.09.2015 року працівниками ЛКП «Рясне-402» встановлено, що співвласниками квартири самочинно проведено прибудову (веранду) з підвалом на фундаменті розміром 5,03х1,70м. до квартири №82 на вул. Т. Шевченка 368 у м. Львові та встановлено металеву огорожу розміром 6,0х6,0м.

Висновком міжвідомчій комісії районної адміністрації від 27.10.2015 р. вирішено демонтувати самочинно здійснені прибудови до ряду квартир будинку 368 по вул.. Шевченка, зокрема квартири №82.

Головою Шевченківської районної адміністрації 05.11.2015 року видано Розпорядження № 631 «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож», згідно пункту 3 якого зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно прибудовану веранду з підвалом на фундаменті розміром 5,03х1,70 м до квартири АДРЕСА_1 та встановлену металеву огорожу розміром 6,0х6,0 м.

Згідно частин 1, 4 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідачами не виконано у добровільному порядку розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації №631 від 05.11.2015 року «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож», що підтверджується актом складеним працівниками ЛКП «Рясне-402» 03.02.2016 року.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування, прийняті у межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Позивач просив постановити рішення, яким зобовязати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати самочинно прибудовану веранду з підвалом на фундаменті розміром 5,03х1,70 м до квартири АДРЕСА_1 та встановлену металеву огорожу розміром 6,0х6,0 м. за власний рахунок та судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та дав аналогічні пояснення.

Представник відповідачів - в судовому засіданні відносно позову заперечила та просила у його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін у справі, перевіривши матеріали справи та інші докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками АДРЕСА_2.

21.09.2015 року працівниками ЛКП «Рясне-402» складено акт обстеження, в якому зафіксований факт самовільної прибудови відповачами веранди до вказаної квартири.

02.10.2015 року Відділом житлового господарства Шевченківської районної адміністрації складено акт-попередження, яким зобов'язано відповідачів в місячний строк подати документи на розгляд міжвідомчої комісії Шевченківської адміністрації.

27.10.2015 року на засіданні міжвідомчої комісії при Шевченківській районній адміністрації вирішено демонтувати самочинно здійснені прибудови до ряду квартир будинку 368 по вул. Шевченка, зокрема до квартири №82.

Шевченківською районною адміністрацією 05.11.2015 року видано Розпорядження № 631 «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож», згідно пункту 3 якого зобов'язано відповідачів у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно прибудовану веранду з підвалом на фундаменті розміром 5,03х1,70 м до квартири АДРЕСА_1 та встановлену металеву огорожу розміром 6,0х6,0 м.

Дане розпорядження було оскаржено відповідачами до суду. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.05.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено та визнано протиправним і скасовано п.3 розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 05.11.2015 року за №631.

Залишаючи дану постанову суду першої інстанції без змін, Львівський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 18 серпня 2016 року вказав, зокрема наступне:

«Згідно частин 1, 4 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить про можливість, за умови дотримання певних вимог, визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво, визнання права на нього.

Факт належності прибудованої до квартири позивача (ОСОБА_2І.) веранди з підвалом на фундаменті до об'єктів самочинного будівництва не заперечується сторонами і підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 затверджене Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення).

Згідно пункту 1.1 Положення воно регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.

Згідно пункту 4 Положення фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву з відповідними додатками на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Таким чином, Положення допускає можливість збереження самочинного будівництва у випадку надання в порядку і строки, передбаченні Положенням, особою, яка здійснила самочинне будівництво, документів, які підтверджують можливість експлуатації такого будівництва та визнання за даною особою права власності на нього.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що всупереч вказаному Положенню не було складено акт-попередження і позивач (тобто ОСОБА_2І.) була позбавлена можливості надати відповідні документи для отримання висновку про можливість експлуатації самочинного будівництва та бути присутньою при прийнятті оскарженого Розпорядження.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками, оскільки, не дивлячись на наявність в матеріалах справи акту-попередження (а.с.44-45), відсутні будь-які підтвердження про ознайомлення з ним позивача (тобто ОСОБА_2І.), що підтверджує висновки районного суду про неможливість позивача (ОСОБА_2І.) своєчасно надати відповідні документи, які б дозволили вирішити питання про можливість експлуатації самочинної прибудови.

Крім того, засідання міжвідомчої комісії, яка прийняла рішення, яке було покладене в основу прийнятого відповідачем (Шевченківською районною адміністрацією) спірного розпорядження, відбулося до спливу визначеного Положенням 30-денного терміну для надання особою, що здійснила самочинне будівництво, необхідних документів. Дана обставина також свідчить на користь доводів позивача (ОСОБА_2 про незаконність спірного Розпорядження).

Враховуючи, що спірне розпорядження відповідача не відповідає вказаним критеріям, а тому є незаконним і підлягає до скасування.»

Відповідно до частини 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судовим рішенням адміністративного суду визнано протиправним і скасовано розпорядження позивача, яким відповідачів зобовязано демонтувати самочинно прибудовану веранду з підвалом та встановлено металеву огорожу, а також встановлено факт порушення прав відповідачів на подання у встановленому порядку документів з приводу можливої експлуатації такого будівництва та визнання права власності на нього.

За таких обставин, позов Шевченківської районної адміністрації заявлено передчасно, а тому на даний час відсутні підстави для його задоволення.

Керуючись ст. 376 ЦК України ст.ст. 208,212,213-215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобовязання до вчинення дій демонтажу самочинної прибудови та металевої огорожі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_4