Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 19 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації прав та обтяжень за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що 04.01.2008 року між ним та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, (правонаступник ТОВ «Кредитні ініціативи») укладено кредитний договір за № Ф-1, згідно якого банк надав йому кредит для ремонту квартири в сумі 170000.00 грн. В якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 04.01.2008 року укладено договір іпотеки. Зазначає, що кредитний договір не відповідає вимогам законодавства та вчинений під впливом обману з боку банку, оскільки останнім були порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно надання йому повної інформації про умови кредитування, а саме: графік надання кредиту, графік платежів, тип процентної ставки, умови зміни процентної ставки, інформацію про сукупну вартість кредиту. Просив визнати недійсними кредитний договір № Ф-1 від 04.01.2008 року, договір іпотеки від 04.01.2008 року, договір про внесення змін № 1 від 04.06.2008 року до кредитного договору та договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та зобов»язати реєстраційну службу внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації цих прав.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановивши нове - про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що банк, не повідомивши про умови кредитування, тип відсоткової ставки, графік надання кредиту, графік погашення кредиту та порядок зміни відсоткової ставки, ввів його в оману. Доказів повідомлення банком про вказані обставини не надано.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. З ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Згідно вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на час укладення оспорюваного договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на

страхування, юридичне оформлення тощо).

Аналогічні вимоги містяться в п. 2.1 Постанови правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»

Судом встановлено, що 04.01.2008 року між позивачем та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено кредитний договір № Ф-1 про надання кредиту позичальнику в загальній сумі 170000.00 грн. зі сплатою 15,5 % річних за користування кредитом, строком до 31.12.2027 року (а.с. 47-56).

В забезпечення умов вказаного договору, у той же день між сторонами укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

У вказаному кредитному договорі визначено терміни видачі першого та останнього траншу (п. 3.1), зазначено порядок отримання коштів позичальником (за письмовою заявою останнього), чіткий розмір відсоткової ставки, підстави та порядок її зміни (п. п. 2.2, 3.9), додатком № 1 встановлено графік погашення кредиту, додатком № 2 встановлено розрахунок його сукупної вартості та реальної процентної ставки (термін кредитування, номінальна та реальна процентна ставка, касове обслуговування та інші витрати позичальника).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання позивача в позовній заяві та апеляційній скарзі на не надання йому повної інформації про умови кредитування, а саме: графік надання кредиту, графік платежів, тип процентної ставки, умови зміни процентної ставки, інформацію про сукупну вартість кредиту є надуманим, вказаний кредитний договір відповідає вимогам вищезеначених нормативних актів.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору.

04 червня 2008 року за домовленістю сторін в кредитний договір були внесені зміни щодо відсоткової ставки за кредитом (а.с. 13).

05 червня 2008 року аналогічні зміни були внесені у договір іпотеки (а.с. 18).

Оскільки зміни відсоткової ставки були внесені в порядку та на підставах, визначених у договорі, у відповідності до чинного на той час законодавства та за домовленістю сторін, судом першої інстанції обгрунтовано відхилено позов в частині визнання недійсними доповнень до кредитного договору.

При цьому посилання апелянта на відсутність нового графіку платежів, як на підставу для визнання вказаних змін недійсними, не може бути взято до уваги, оскільки чинне на той час законодавство не містило відповідних вимог.

Позовні вимоги щодо визнання недійсними договору іпотеки та доповнень до нього, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та зобов»язання реєстраційну службу внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації цих прав є похідними від вимог про визнання кредитного договору та змін до нього недійсними, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про їх безпідставність.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді