1Справа № 335/5450/13-ц 4-с/335/27/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Огневюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2, зацікавлена особа (стягувач) Концерн «Міські теплові мережі», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2

У скарзі вказує, що 31.08.2015 року постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 48358004 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості у сумі 631,89 грн. Отримавши 22.09.2015 року наведену постанову держаного виконавця, невідкладно повідомив останнього, що 02.03.2015 року він добровільно виконав рішення та сплатив присуджену суму заборгованості на вказані в рішенні суду реквізити стягувача. При цьому, ОСОБА_1 надав державному виконавцю копію банківської квитанції та, з підстав добровільного виконання ним рішення суду, просив державного виконавця закрити виконавче провадження, в чому йому було відмовлено. Під час ознайомлення 15.12.2015 року з матеріалами виконавчого провадження, заявник дізнався, що у звязку з невиконанням боржником рішення суду 20.11.2015 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Заявник вважає, що з підстав добровільного виконання ним рішення суду ще до відкриття виконавчого провадження, вказана постанова державного виконавця не відповідає вимогам діючого законодавства, тому просить визнати дії державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2015 року ВП 48358004 неправомірними та скасувати зазначену постанову; визнати бездіяльність головного державного виконавця Лазарок О.А., яка полягає у відмові заявнику закрити виконавче провадження, неправомірною та закрити вказане виконавче провадження. Заявник у своїй скарзі також посилається на неправомірність дій державного виконавця при складанні акту № 1733/18 від 05.09.2015 року.

Сторони в судове засідання не зявилися. Надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник заявника у адресованій суду заяві скаргу підтримала, просила її задовольнити. Головний державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 проти скарги заперечувала з підстав її необґрунтованості.

Зацікавлена особа представник Концерну «МТМ» в судове засідання не зявився, причину не явки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи і вимоги заявника, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 16.09.2014 року у справі № 335/5450/13-ц за позовною заявою концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 на користь позивача стягнута заборгованість у сумі 5227,57 грн., судовий збір в сумі 214,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2015 року зазначене рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 1951 у Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957, суму заборгованості у розмірі 631,89 грн. В решті позову відмовлено.

25.03.2015 року заявником було добровільно виконано рішення апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2015 року, шляхом сплати на реквізити, наведені у цьому рішенні, стягнутої суми заборгованості у розмірі 631,89 грн., про що свідчить надана ОСОБА_1 копія квитанції Запорізького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» від 25.03.2015 року № НОМЕР_1 на вказану суму.

З матеріалів виконавчого провадження № 48358004, витребуваного судом з Орджонікідзевського ВДВС, вбачається, що 05.08.2015 року від Концерну «МТМ» до Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ надійшла заява від 04.08.2015 року № 1527/юр про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист, виданий 20.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 1951 суми заборгованості у розмірі 631,89 грн. Стягувач Концерн «МТМ» у поданій до Орджонікідзевського ВДВС заяві від 04.08.2015 року № 1527/юр про примусове виконання рішення суду просив стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість у сумі 631,89 грн. на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813, тобто на інший рахунок, ніж зазначений у виконавчому листі.

31.08.2015 року постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 48358004 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» 631,89 грн. суми заборгованості. Запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду у строк до 06.09.2015 року. Також листом державного виконавця Лазарок О.А. Слизовському В.В. запропоновано зявитися на прийом до державного виконавця 01.09.2015 року або 03.09.2015 року та надати письмові докази, що свідчать про виконання рішення суду в спосіб, встановлений державним виконавцем.

22.09.2015 року ОСОБА_1 отримано копію зазначеної постанови державного виконавця Лазарок В.В. від 31.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження та відповідний лист, яким запропоновано боржнику зявитися на прийом до державного виконавця.

Цього ж дня держаному виконавцю ОСОБА_2 ОСОБА_1 була направлена копія квитанції ПАТ КБ «Хрещатик» QS 24399723 про сплату 631,89 грн. на поточний рахунок Концерну «МТМ» за № 1951 з призначенням платежу: «Оплата послуг за рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2015 року».

Крім того, 01.10.2015 року ОСОБА_1 на адресу державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 направлено заяву про закриття виконавчого провадження.

30.10.2015 року ОСОБА_1 надана відповідь про те, що відсутні підстави для закриття виконавчого провадження у звязку із тим, що ОСОБА_1 не була здійснена оплата боргу за рішення апеляційного суду Запорізької області від .02.03.2015 року, оскільки за інформацією ПАТ КБ «Хрещатик» 25.03.2015 року кошти, сплачені ОСОБА_1, повернулися до ПАТ КБ «Хрещатик» з відміткою про необхідність уточнення реквізитів поточного рахунку № 1951 отримувача Концерну «МТМ», про що було повідомлено платнику. Сплачена грошова сума знаходиться на рахунку банку. Також зазначено, що Концерном «МТМ» неодноразово повідомлялося ОСОБА_1 про нові реквізити, що поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 1951 закритий та в разі надходження коштів на новий рахунок Концерну «МТМ» виконавче провадження буде закрито.

20.11.2015 року головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою, з підстави не виконання боржником рішення суду, накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення 755,07 грн. Заборонено боржнику відчуження належного йому будь-якого майна, у межах суми боргу. Дана постанова направлена державним виконавцем Лазарок О.А. на виконання до ВРЕР-1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, з метою накладення арешту на автомобіль, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_1

Зазначена постанова державного виконавця від 20.11.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виконана, про що свідчить наявний у матеріалах виконавчого провадження витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 48382022 від 23.11.2015 року, виданий Запорізькою філією державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Водночас судом встановлено, що 15.12.2015 року головний держаний виконавець Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2015 року по цивільній справі № 335/5450/13-ц за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Під час розгляду справи стягувачем в особі Концерну «МТМ» суду також була подана заява про зміну способу та порядку виконання рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2016 року наведені заяви головного держаного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 та Концерну «Міські теплові мережі» про зміну способу та порядку виконання рішення залишені судом без задоволення.

18.04.2016 року зазначена ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2016 року набрала законної сили.

Права і обовязки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно). За змістом цієї норми державний виконавець зобовязаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт та майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 цього Закону встановлено, що підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Частиною 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Водночас, ч. 1 ст. 57 цього Закону закріплено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження № 48358004 вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази своєчасного направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2015 року. З урахуванням того, що боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду до 06.09.2015 року, а вказана постанова отримана ОСОБА_1 лише 22.09.2015 року, наведене свідчить про позбавлення державним виконавцем боржника наданої законом можливості добровільно виконати судове рішення.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 добровільно виконано рішення апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2015 року у порядку та спосіб, встановлений судом, ще до відкриття виконавчого провадження. Про наведену обставину державний виконавець Лазарок О.А. була сповіщена ОСОБА_1 22.09.2015 року, тобто в день отримання заявником копії постанови державного виконавця Лазарок В.В. від 31.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, означеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Матеріали справи свідчать про те, що державним виконавцем Лазарок В.В. відмовлено заявнику у закритті виконавчого провадження та повідомлено, що закриття виконавчого провадження можливе за умови сплати ОСОБА_1 заборгованості за виконавчим листом на новий поточний рахунок стягувача Концерну «МТМ» № 2813, відкритий у листопаді 2014 року. З огляду на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2016 року, якою державному виконавцю Лазарок О.А. та стягувачу відмовлено у зміні способу та порядку виконання судового рішення, у державного виконавця Лазарок О.А. не має правових підстав вимагати від боржника сплати грошової заборгованості на інший поточний рахунок стягувача, ніж той, що зазначений у рішенні апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2015 року та у виконавчому листі. Нові реквізити стягувача, на які державний виконавець пропонує ОСОБА_1 сплатити суму заборгованості, містяться тільки у заяві Концерну «МТМ» про примусове виконання рішення суду від 04.08.2015 року № 1527/юр, яка сама по собі не є виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню органами виконавчої служби.

Крім того, за умови, що державному виконавцю Лазарок О.А. про добровільне фактичне виконання в повному обсязі боржником ОСОБА_1 рішення апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2015 року стало відомо 22.09.2015 року, тобто до винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2015 року, тому суд вважає такі дії державного виконавця не заснованими на законі, а зазначену постанову державного виконавця безпідставною, винесеною держаним виконавцем з порушення положень чинного законодавства.

Також, ґрунтовними суд находить твердження заявника про неправомірність дій державного виконавця Лазарок О.А. при складанні акту № 1733/18 від 05.09.2015 року, в якому зазначено, що в присутності представника Концерну «МТМ» ОСОБА_3 за вказаною в виконавчому документі адресою боржника на неодноразові стуки та дзвінки у двері ніхто не відчинив, боржника не розшукано, майновий стан перевірити неможливо.

Так, з огляду на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2015 року, боржнику запропоновано добровільно виконати рішення суду у строк до 06.09.2015 року. Тобто до спливу наданого строку для добровільного виконання судового рішення державний виконавець фактично розпочав дії по його примусовому виконанню, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «По виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 цього Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем у робочі дні не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час провадження виконавчих дій визначається державним виконавцем. Сторони виконавчого провадження мають право пропонувати зручний для них час провадження виконавчих дій. Проведення виконавчих дій в неробочі та святкові дні, встановлені законом, допускається, якщо зволікання неможливе або якщо такі дії не можуть бути проведені в інші дні з вини боржника, на підставі постанови державного виконавця, затвердженої начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Виходячи з вказаного акту, вихід державного виконавця на адресу боржника мав місце 05.09.2015 року, тобто у суботу, що свідчить про порушенням державним виконавцем Лазарок О.А. вимог чинного законодавства.

З гідно з ч. 4. ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику. Проте, матеріали виконавчого провадження не містять належних доказів своєчасного направлення боржнику зазначеної постанови.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, повязані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені вище порушення державним виконавцем вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та інших положень цього Закону є підставою для визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2016 року за виконавчим провадження ВП № 48358004, та звільнення з під арешту всього майна, що належить боржникові, відповідно до ст. 387 ЦПК України.

В іншій частині скарга заявника задоволенню судом не підлягає.

Керуючись ст.ст. 378, 383, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2, зацікавлена особа (стягувач) Концерн «Міські теплові мережі», задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2015 року незаконними.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2015 року, прийняту головним державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 48358004.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Воробйов