Справа № 609/1415/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Ящук Т.М.

за участю секретаря Лірської Д.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя .

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, уточнив їх і пояснив , що з 2011 року по вересень 2015 року перебував у шлюбі з відповідачкою , який було розірвано рішенням суду, однак шлюбні відносини припинили ще із лютого 2015 року та з того часу він із відповідачкою разом не проживає . За час шлюбу за спільні кошти, зокрема, які були їм подаровані на весілля , вони придбали комп»ютер (системний блок та монітор Samsung) , 2011 року випуску за 5000 грн. в м. Тернопіль, куди він їздив разом зі своїм знайомим, де в одному із магазинів купив та привіз в будинок батьків відповідачки, який там і залишився , ліжко за 3200 грн., мотокосу «Вайпер» за 1800 грн., на весілля брат їм подарував фотоапарат марки «Samsung» , який коштує 2000 грн. , придбали резину (автошини) , марки «Kelli» , виробництва Турція , в кількості 4 шт. за 2000 грн. для автомобіля « Жигулі» , гантелі ( домашній набір) за 1000 грн., якими він користувався , мопед марки «Alfa» ,2007 року випуску за 3000 грн., інвертор для ручної дугової зварки (зварювальний апарат), вартістю 1200 грн. , придбаний 13 грудня 2013 року ; пневмоінструмент марки «Нaski» , вартістю 1200 грн., який йому подарував його брат. Крім того в господарстві, де він проживав із відповідачкою під час шлюбу, залишилися виключно його особисті речі , які були придбані ним до шлюбу , а саме: мотоцикл , марки «ИЖ Юпітер» , 1977 року випуску, вартістю 1500 грн. ; домкрат винтовий , вартістю 100 грн. Просить виділити відповідачці майна на суму 13 000 грн., а йому на суму 10000 грн. в тому виді та вартості, як вказав в позовній заяві. Компенсації за різницю часток не бажає, вважає, що відповідачці має залишитися більша частина майна на більшу суму.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила ,що за час шлюбу ними за спільні кошти було придбано ліжко за 1500 грн., на якому вона спить із малолітньою дитиною та мотокосу « Вайпер» за 1800 грн., яку вона продала, оскільки дитина перебувала в опіковому центрі минулого року та потребувала коштів на лікування, яких вона не мала і позивач їй не дав . Що стосується комп»ютера, то в її житловому будинку є комп»ютер, який придбали її батьки приблизно в 2008 році ще до їх із позивачем шлюбу , марки ЛДЖ, м»ясоробку « Зелмер» вони подарували її матері на день народження і вона в неї залишилася, фотоапарата « Самсунг» в неї не має і не було, про подарунок брата заперечує, є фотоапарат « Соні», який придбаний півроку назад її батьками для малолітньої внучки. Що стосується резини до автомобіля, гантелей, мотоцикла, зварювального апарата, пневмоінструмента та домкрата , то відповідачка деяких речей незнає навіть, як вони виглядають, оскільки позивач один ними виключно користувався , возив їх постійно в багажнику автомобілів, які вони придбали за час шлюбу і , які він сам продав, а саме « Жигулі» та « Таврія» і переважно такі речі зберігав в господарстві своїх батьків. Мотоцикл , як вважає позивачка , він зберігає у своїх батьків, або в іншому місці , а мопеда вона взагалі ніколи не бачила.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін , покази свідків , оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.69 , ч.ч.1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 07 жовтня 2011 року Суразької сільською Радою Шумського району Тернопільської області сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі із 07 жовтня 2011 року , а/з №8, який був зареєстрований Суразькою сільською Радою.

Рішення Шумського районного суду від 03.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано , відповідачці присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Сторони погодили, що за час шлюбу ними за спільні кошти було придбано ліжко, вартістю 1500 грн., яке залишилось в житловому будинку, де проживає відповідачка із малолітньою дитиною та мотокосу « Вайпер», вартістю 1800 грн .

Оскільки саме це майно позивач ставить питання про виділ його в користь відповідачки , то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення та в користь відповідачки слід виділити вказане майно без стягнення грошової компенсації за ? частку його вартості в користь позивача, оскільки він не бажає.

Що стосується іншого майна, зокрема, комп»ютера марки « Самсунг», то суду не надано доказів щодо того, що сторонами за спільні кошти було придбано таку річ.

В ході судового розгляду відповідачка, заперечуючи проти позовних вимог, вказала про те, що комп»ютер, який знаходиться в житловому будинку її батьків , був придбаний приблизно в 2007-2008 р.р. її батьками і марка його «ЛДЖ».

Позивач зі згоди відповідачки оглядав комп»ютер в житловому будинку , де проживає відповідачка та погодився, що комп»ютер, який там він виявив саме марки «ЛДЖ», однак і саме той, який він придбав в м. Тернополі на подаровані на весілля гроші в 2011 році.

Судом пропонувалось позивачу вирішити питання щодо призначення судової експертизи, яка б могла встановити, чи комп»ютер, який знаходиться в житловому будинку батьків відповідачки - 2011 року випуску, як він вказав в позовній заяві чи 2007-2008 р.р., як заперечує відповідачка, однак він відмовився.

Що стосується показів свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які бачили в житловому будинку, де після шлюбу проживали сторони , комп»ютер, то суд вважає, що ці покази не можуть стати підставою того, що сторони комп»ютер придбали за час шлюбу, оскільки, зокрема, свідок ОСОБА_3, як сам ствердив , ніколи раніше до шлюбу сторін не був в тому житловому будинку і відповідно не міг бачити, що в ньому було до того, як прийшов туди позивач проживати. Вказані свідки не були присутні ні під час придбання комп»ютера, ні його встановлення.

Свідок ОСОБА_5 ствердив, що батьками відповідачки в 2007-2008 р. ще до шлюбу сторін було придбано комп»ютер марки « ЛДЖ» , який в будинку залишився і яким вони всі користуються.

Крім того, позивач ставить питання про придбання комп»ютера марки « Самсунг», а в житловому будинку знаходиться комп»ютер марки « ЛДЖ», як ствердили самі сторони.

Суд вважає, що позивач , придбаваючи комп»ютер , знав би, якої марки він його придбав і з моменту, коли він залишив господарство відповідачки пройшло не багато часу, протягом якого він міг би забути про це. В іншому випадку він би взагалі не вказував марки, а лише його зовнішні ознаки.

Як ствердили сторони, м»ясоробку «Зелмер» вони подарували на 40-річчя матері відповідачки, як і дарували подарунки за час шлюбу батькам позивача , а тому суд вважає, що подарунок на день народження, зроблений сторонам не підлягає поділу, це вже є власність обдарованого.

Що стосується фотоапарата марки « Самсунг», вартістю 2000 грн., який, як посилається позивач на весілля було подаровано його братом, то суд вважає, що також позивачем не надано жодних доказів щодо цього.

В ході судового розгляду сторони виходили в житловий будинок, де проживає відповідачка та оглядали фотоапарат, який в відповідачки був виявлений, він виявився марки « Соні». Однак, позивач повідомив після цього, що саме цей фотоапарат марки « Соні» був подарований їм на весілля. При цьому, відповідачка стверджує, що він куплений її батьками для внучки пів року назад.

Судом пропонувалось позивачку вирішити питання щодо призначення судової експертизи, яка б встановила, чи фотоапарат 2011 року випуску, як стверджує позивач чи 2015 , як стверджує відповідачка, однак відповідач відмовився.

Що стосується резини (автошин ) , марки «Kelli» , виробництва Турція , в кількості 4 шт. для автомобіля « Жигулі», то, як ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, позивач в 2015 році пригонив йому на станцію по ремонту автомобілів в с. Бриків Шумського району автомобіль марки ВАЗ-2106, який був в незадовільному технічному стані, а резина та диски були якісні. Він на прохання позивача придбав в нього цей автомобіль разом із шинами та дисками.

Доказів про придбання резини та її зберігання після продажу автомобіля в господарстві, де проживає відповідачка , позивач суду не надав.

Що стосується мопеда марки « Альфа», то позивач взагалі не надав суду будь- яких доказів, що він придбавався сторонами за час шлюбу.

Як ствердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_7 вони бачили в автомобілі, яким їздив позивач за час шлюбу гантелі, домкрат , в іншому місці їх не бачили.

Свідки ствердили, що позивач ще до шлюбу їздив мотоциклом ИЖ, де він його тримав свідкам невідомо.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ствердили, що позивач ще до шлюбу мав мотоцикл , яким їздив. Де подівся мотоцикл свідкам невідомо, однак їм відомо, що за час шлюбу із відповідачкою він його зберігав в господарстві її батьків .

Свідок ОСОБА_7, який є сусідом позивача, ствердив, що він бачив в той час, як позивач проживав в зятях, вдома, де проживали його батьки інструменти- набір ключів, в гаражі бачив 4 шини до Жигулів.

Вказане свідчить про те, що позивач користувався один гантелями, домкратом, інвертором для ручної дугової зварки, пневмоінструментом , однак доказів про те, що це було спільно нажите майно і воно залишилося в господарстві , де проживає відповідачка, не надано суду, а тому його не можна визнавати таким.

Те, що батьки відповідачки , які є власниками житлового будинку, в якому сторони проживали за час шлюбу , відмовилися дати дозвіл на огляд їх житлового будинку комісії , створеної Суразькою сільською Радою, не може розцінюватися як те, що відповідачка приховала спільно нажите майно, оскільки позивач не надав доказів суду, що воно взагалі було придбано за час шлюбу.

Що стосується мотоцикла «ИЖ Юпітер» , то суду не надано доказів про те, що відповідачка його утримує в господарстві своїх батьків, або ж іншим чином ним розпорядилася , воно не є спільно нажитим майном подружжя, а тому й поділу між сторонами не підлягає.

За вказаних обставин суд рахує за доцільне позовні вимоги задовольнити частково та виділити в користь ОСОБА_2 спільно нажите майно подружжя : ліжко, вартістю 1500 грн., мотокосу « ВАЙПЕР», вартістю 1800 грн. , без стягнення грошової компенсації, оскільки такої не бажає позивач , та не заявляв таких позовних вимог , а в решті позовних вимог відмовити .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 60,61,69 СК України , ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виділити в користь ОСОБА_2 спільно нажите майно подружжя : ліжко, вартістю 1500 грн., мотокосу « ВАЙПЕР», вартістю 1800 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. М. Ящук