Справа № 296/6933/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

(заочне)

"07" грудня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.

за участю: секретаря судового засідання Івашко Т.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування квартирою, шляхом визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування квартирою № 3 у будинку № 23 по вул.. Мануїльського (ОСОБА_3) у м. Житомирі, шляхом визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є власником 82/100 частин житлового будинку № 23 по вул.. Мануїльського (ОСОБА_3) у м. Житомирі, які складають квартиру № 3 у даному будинку. Однак, у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає вже більше 30 років колишній чоловік позивача ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу відповідач припинив проживати за вказаною адресою, однак з реєстрації не знявся та його місце проживання позивачу невідоме.

Вказані обставини утворили для позивача перешкоди у користуванні будинком, оскільки позивач не може оформити субсидію, хоча без неї ОСОБА_1 не в змозі оплачувати житлово-комунальні послуги, вартість яких значно зросла, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, у відповідності до ч. 9 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, а саме газеті «Житомирщина» № 126-127 (20630) (а.с. 29).

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 82/100 ід.частин житлового будинку № 23 по вул.. Мануїльського (ОСОБА_3) у м. Житомирі, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.12.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 4, 5).

З рішення Андрушівського районного народного суду Житомирської області від 09.04.1986 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 1977 по 1984 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 22.11.1984 року (а.с. 13-17).

З акту комісії в складі спеціалістів ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 01.08.2016 року затвердженого директором ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» ОСОБА_8 вбачається, що під час перевірки на підставі свідчень сусідів, комісією було встановлено, що за адресою: м. Житомир, вул.. Мануїльського, 23 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає протягом 30 років (а.с. 3).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, судом встановлено, що позивачем та відповідачем за час перебування у шлюбі була придбана частина будинку в м. Житомирі по вул.. Мануїльського, 23. Рішенням Андрушівського районного народного суду Житомирської області від 09.04.1986 року спірна частина будинку визнана спільною власністю подружжя та зобовязано позивача половину вартості житлової кімнати та сараю-гаража, після чого позивач набула право власності на майно, яке було придбано з відповідачем за час перебування у шлюбі та отримала свідоцтво про право власності від 20.12.2012 року. Після розірвання шлюбу у 1984 році, відповідач припинив спільне проживання з позивачем та з акту ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» вбачається, що ОСОБА_2 більше 30 років не проживає за даною адресою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі більше 30 років без поважних причин, і будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Відповідач не надав суду доказів в заперечення позовних вимог.

Крім того, факт реєстрації відповідача у квартирі позивача, перешкоджає останньому в повній мірі користуватися нею, вимагає від позивача додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, судові витрати в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою № 3 у будинку № 23 по вул. Мануїльського (ОСОБА_3) у м. Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 551,20 грн. витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. І. Драч