РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/2531/15-ц

Провадження № 2/390/87/16

"18" липня 2016 р. Кіровоградській районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Терещенко Д.В.,

при секретарі - Мєдвєдєвій Т.О.,

за участю сторін та їх представників,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Кіровоградського нотаріального районного округу ОСОБА_7 про визнання договорів міни недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання договорів міни земельних ділянок недійсним.

В обгрунтування позову зазначив, що 24 березня 2014 року помер його дід ОСОБА_8. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, яка складається з двох земельних ділянок, що розташовані на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району.

При його зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було виявлено, що 13.11.2013 року укладено договір міни земельних ділянок між ОСОБА_8 та ОСОБА_2

У 2013 році спадкодавцю ОСОБА_8 виповнилось 84 роки, від був інвалідом Великої Вітчизняної війни 3-ї групи. На протязі останніх років, стан ОСОБА_8 істотно погіршився, у нього розвинулось порушення зору лівого ока до 0,4 та повна відсутність зору на праве око, судино-серцеві захворювання та інші, що фактично виключало його переміщення по будинку та розуміння всієї дійсності.

Вважає, волевиявлення спадкодавця ОСОБА_8 при укладенні та підписанні договорів міни не було вільним і не відповідало його волі, оскільки він на момент їх складань перебував у стані, в якому не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_9 просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_10 позовні вимоги не визнав та пояснив, що при укладанні договорів міни ОСОБА_8 перебував в нормальному стані, міг розуміти значення своїх дій та подав письмові заперечення ОСОБА_2, які долучені до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 24 березня 2014 року помер ОСОБА_8, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Позивач є онуком померлого та спадкоємцем першої черги за правом представлення, що підтверджено письмовими доказами та не заперечувалося представником відповідача.

При житті, 13.11.2013 року, ОСОБА_8 уклав два договори міни земельних ділянок з ОСОБА_2, а саме:

-площею 6,2549 га, яка розташована: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Аджамська сільська рада, кадастровий номер :03:000:0601,

-площею 5,9547 га, яка розташована: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Аджамська сільська рада, кадастровий номер :03:000:0602, укладений 13 листопада 2013 року. Дані договори посвідченні приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровані у реєстрі за № 1268 та № 1264.

Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 179 від 12.04.2016 року ОСОБА_8 в момент підписання договорів міни земельних ділянок 13.11.2013 року страждав на дисциркуляторну енцефалопатію ІІ-ІІІ ст. складного ґенезу (гіпертонічного, атеросклеротичного), яка розвинулась на протязі останніх 3-х років життя і виявляв ознаки хронічного психіатричного захворювання у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням (F-01 згідно Міжнародною класифікацією хвороб), які позбавляли його з 2011 року і в подальшому, в тому числі під час складання та посвідчення договорів міни, здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому ОСОБА_8 13.11.2013 року за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними.

Частина 1 ст.203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частина 3 вищенаведеної статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як зазначено в правовій позиції, висловленій в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року (справа № 6-9цс12) висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Виходячи з аналізу ч.1 ст.225 ЦК України, з вказаної підстави правочин може бути визнаний недійсним лише за таких умов, коли фізична особа, яка є дієздатною у момент вчинення правочину, перебувала у такому стані, що не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, суд може визнати такий правочин недійсним.

Мається на увазі про тимчасовий стан, при якому особа, внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих явищ не може розуміти значення своїх дій або керувати ними, тому правочин, укладений в такому стані, не відображає справжньої волі особи щодо встановлення, припинення тощо цивільних прав і обов'язків.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним на підставі ст.225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2015 року визнані недійсними заповіти складені ОСОБА_8 31.01.2013 року та 07.02.2013 року. В ході розгляду справи були допитані свідки, які пояснили, що поведінка ОСОБА_8 була неадекватною, він не міг впізнати хто є хто, плутав імена, погано себе почував.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що при укладенні та посвідченні договорів міни ОСОБА_8 за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними і тому були порушенні вищенаведені норми матеріального права.

На підставі ст.ст. 203, 215, ч.1 ст.225, ч.1 ст.715, 716, 655, 657 ЦК України, та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання договорів міни недійсними задовольнити повністю.

Визнати договір міни земельної ділянки площею 6,2549 га, яка розташована: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Аджамська сільська рада, кадастровий номер :03:000:0601, укладений 13 листопада 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за № 1268, - недійсним.

Визнати договір міни земельної ділянки площею 5,9547 га, яка розташована: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Аджамська сільська рада, кадастровий номер :03:000:0602, укладений 13 листопада 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за № 1264, - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2, і.п.н НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 974 грн. 40 коп.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2016 року про накладення арешту на земельні ділянки, - скасувати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя