Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарях Міневич Д.О., Грищук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування реституції, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання правочинів довіреності, договору купівлі-продажу недійсними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, та просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою під №1 (один), яка розташована за адресою в будинку під №18/20 (вісімнадцять/двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з вказаної квартири.

При цьому посилається на те, що вона є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. між нею (покупець) та ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (продавці), а попередні власники (відповідачі) - не звільняють її та не знімаються з реєстраційного обліку у ній як за місцем проживання.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з зустрічним позовом (з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви від 18.05.2016р.) до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, у якій просять визнати договір купівлі-продажу від 26.02.2015р., укладений між ОСОБА_5І (діючої від імені ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3О.) та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №414 недійсним та застосувати реституцію як наслідок недійсності договору купівлі-продажу.

В обґрунтування вимог зазначили у первинній редакції позову, що наміру продавати спірну квартиру вони не мали, їх родина протягом тривалого часу знаходилась у дружніх, а в подальшому родинних відносинах з ОСОБА_5 (вона є крещеною матірю старшої онучки ОСОБА_2В.). Зазначають, що в червні 2014 року ОСОБА_5 вмовила позивачів за зустрічним позовом стати інвесторами компанії «Скай Марин», директором якої є ОСОБА_9 чоловік ОСОБА_5 Вказана фірма займається відправкою моряків для роботи на закордонних торгових суднах по білетам, які фірма придбаває за готівкові кошти. Компанії цих суден розраховуються доларами, що є дуже вигідним при перерахунку у гривні, для придбання білетів вказана фірма постійно отримує кредити. Також зазначають, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вмовили позивачів за зустрічним позовом виступити поручителями по черговому кредитному зобовязанню компанії «Скай Марин» шляхом надання у заставу належної позивачам квартири, обіцяючи швидке повернення кредиту та отримання ними фінансового прибутку від діяльності фірми. Зважаючи на це, позивачі за зустрічним позовом погодились на цю пропозицію та оформили довіреність на імя ОСОБА_5 для зручності отримання кредиту та оформлення кредитних зобовязань. Підготовкою довіреностей займався ОСОБА_9, який привіз позивачів за зустрічним позовом до нотаріусу, де були заготовлені довіреності, яки вони підписали. В кінці лютого 2015 року ОСОБА_9 попросив у ОСОБА_4 оригінали правовстановлюючих документів на квартиру для надання в банку на засіданні кредитного комітету, однак в подальшому документи не повернув. З метою отримання даних щодо оформлення іпотеки на спірну квартиру, позивачі за зустрічним позовом звернулися до нотаріусу, та дізналися про продаж вказаної квартири на користь ОСОБА_1 Після цього позивачі за зустрічним позовом звернулися до правоохоронних органів, було відкрите кримінальне провадження. В уточненій позовній заяві позивачі за зустрічним позовом зазначили, що ОСОБА_2 погодилась надати свою частину спірної квартири (1/3) у заставу в обмін на те, що ОСОБА_5 простить ОСОБА_2 борг. Також зазначено, що мала місце зловмисна домовленість між ОСОБА_5І та ОСОБА_1; заяви про відмову від переважного права на купівлю часток у праві спільної власності на спірну квартиру позивачі за зустрічним позовом не надавали, наміру продавати квартиру не мали; замовлення грошової оцінки спірної квартири, сплата коштів за відкриття та обслуговування банківського рахунку для зарахування коштів від продажу спірної квартири та сплата банківської комісії за зняття грошових коштів від продажу валюти - відбулось не за рахунок коштів позивачів за первісним позовом, а за рахунок ОСОБА_5 Зазначено, що ОСОБА_1 знаходилась у дуже близьких відносинах з ОСОБА_5І, також позивачам не зрозуміло, яким чином був обраний покупець спірної квартири; вони мають сумніви щодо реального перерахування коштів за оскаржуваним договором, вважають, що квартира була продана за заниженою вартістю, кошти вони від ОСОБА_5 як представника за довіреністю не отримали.

Ухвалою суду від 01 серпня 2016 року за клопотанням представника ОСОБА_1 дана справа була обєднана в одне провадження з цивільною справою №522/13049/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання правочинів довіреності, договору купівлі-продажу недійсними.

Позивач за цим позовом ОСОБА_4 зазначає, що у вересні 2014 року до нього звернулися ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та запропонували йому допомогти ТОВ «Скай-Марін» отримати кредит для розвитку діяльності по відправці моряків далекого плавання до місця призначення шляхом передачі у заставу квартири для отримання цього кредиту. Як зазначено у позові, ОСОБА_4 погодився на цю пропозицію оскільки йому були потрібні кошти на лікування. У нотаріусу ОСОБА_4 нібито надали вже готовий текст довіреності, та оскільки він погано бачив йому поклали на довіреність лінійку, та він поставив свій підпис поверх неї, уголос довіреність йому ніхто не зачитував. В кінці лютого 2015 року ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_4 для отримання в нього правовстановлюючих документів на квартиру. В подальшому ОСОБА_4 дізнався про продаж його квартири. В обґрунтування свої вимог він зазначає, що наміру продавати квартиру він не мав, нотаріус не звернула увагу на його стан здоровя, не зачитала йому вголос текст довіреності, не розяснила її зміст. Також посилається на інші доводи, що викладені у зустрічному позові по справі.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у судовому засіданні первісний позов підтримав (як представник ОСОБА_1В.), проти задоволення зустрічного позову та позову ОСОБА_4 заперечував.

Представник ОСОБА_4, та ОСОБА_3, а також представник ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов та позов ОСОБА_4 просили задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_6 та сама третя особа надали усні пояснення згідно яких з позовними вимогами зустрічного позову та позову ОСОБА_4 не погодилась.

Вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2014 року ОСОБА_2 підписала та нотаріально посвідчила у приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 довіреність, реєстровий номер 2037, на імя ОСОБА_5І, якою уповноважила її на представництво інтересів у відповідних органах, установах, організаціях та організаціях «з питань, повязаних із вчиненням правочинів щодо розпорядження (продажу, обміну, крім дарування), користування та експлуатації, здачі в оренду (найм) від її імені та в її інтересах, належної їй частки квартири під №1 (один), яка знаходиться у будинку під №18/20 (вісімнадцять дріб двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі, на умовах за її розсудом, за ціну, їй відому, передання вказаного майна в іпотеку у забезпечення виконання зобовязань за будь-якими кредитними договорами, договорами позики тощо та на правах майнового поручителя за будь-яку особу перед будь-якими фізичними та юридичними особами, а також вирішення будь-яких інших питань стосовно вказаної квартири». Вказаною довіреністю зокрема передбачено право замовити та отримати звіт про оціночну вартість квартири, підписати договір відчуження (крім дарування), представляти інтереси у банківських установах, виконувати усі інші дії, повязані з цією довіреністю.

(а.с. 93 т. 1)

02.10.2014р. ОСОБА_3 (прізвище до укладання шлюбу - ОСОБА_2) К.О. підписала та нотаріально посвідчила у приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 довіреність, реєстровий номер 2310, на імя ОСОБА_5І, яка за змістом тотожна довіреності від імені ОСОБА_2

(а.с. 96 т. 1)

Перед цим, у той же день 02.10.2014р. та у того ж самого приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, довіреність тотожного змісту підписав та нотаріально посвідчив ОСОБА_4 Вказаний факт підтверджений реєстровим номером довіреності 2309, що передує реєстровому номеру довіреності від імені ОСОБА_3 - № 2310., а також підтверджений у судовому засіданні ОСОБА_3

(а.с. 90 т. 1)

26.02.2015 р. ОСОБА_5, діючи від імені ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (продавці) на підставі вказаних вище довіреностей підписала та нотаріально посвідчила договір купівлі-продажу квартири під №1 (один), яка знаходиться у будинку під №18/20 (вісімнадцять дріб двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі, з ОСОБА_1 (покупець). Продаж вчинено за 652100 гривень, які ОСОБА_5 (представник продавців) отримала на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Глобус» від ОСОБА_1 (Покупець) повністю до підписання цього договору (пункт 2).

(а.с. 5 т. 1)

27.02.2105р. ОСОБА_5, діючи від імені ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (продавці) на підставі вказаних вище довіреностей підписала та нотаріально посвідчила договір про внесення змін до вказаного вище договору купівлі-продажу, зі ОСОБА_1, яким викладено пункт 2 договору у наступній редакції: «за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 652100 гривен 00 копійок, які представник продавця одержав повністю на рахунок відкритий у ПАТ «Банк Восток» від покупця повністю до підписання цього договору…».

(а.с. 133 т. 1)

Відповідно до наявної у справі виписки по рахунку у ПАТ КБ «Глобус», грошові кошти у вказаній вище сумі надійшли на рахунок ОСОБА_5 26.02.2015 року.

Згідно наданих у судовому засіданні пояснень третьої особи по справі приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 нею був розяснений зміст довіреностей усім трьом особам, що їх вчинили, а саме - ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, жодних заперечень чи зауважень від них не надійшло. Також зауважила, що ОСОБА_4 самостійно ознайомився зі змістом довіреності, яку він оформив на імя ОСОБА_5 (прочитав її); підкреслила, що він зробив також комплімент щодо зовнішнього вигляду нотаріусу, що також вказує на здатність ОСОБА_4 бачити.

Відповідно до наявного у матеріалах справи звіту про незалежну оцінку, виготовленого ТОВ «Імперія Бізнес-Юг» від 07.10.2014р., вартість спірної квартири складає 652100 гривень, що відповідає сумі, зазначеній у договорі купівлі-продажу від 26.02.2015р., та сумі, що фактично була перерахована (сплачена) ОСОБА_1 згідно умов цього договору.

(а.с. 78 82 т. 1)

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним».

Зважаючи на викладене, грошові взаємовідносини між ОСОБА_10 як повіреним та ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як довірителями щодо передачі коштів, отриманих повіреним за договором купівлі-продажу від 26.02.2015р., компенсації витрат повіреного тощо - не впливають на дійсність зазначеного договору та довіреності від імені ОСОБА_4 В свою чергу, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не доведено наявності порушень вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України станом на дату підписання та нотаріального посвідчення довіреності від імені ОСОБА_4 від 02.10.2014р. та договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. Зокрема, матеріали справи не містять доказів звернень до вказаних осіб з боку ОСОБА_5 щодо оформлення довіреностей саме для надання в іпотеку спірної квартири у забезпечення виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Скай-Марін». Такі докази відсутні й в наданих приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 матеріалах нотаріальних справ щодо підписання та нотаріального посвідчення довіреності від імені ОСОБА_4 від 02.10.2014р. та договору купівлі-продажу від 26.02.2015р.

Судом також не беруться до уваги посилання представників ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо здійснення продажу спірної квартири за вартістю, яку вони вважають заниженою, оскільки за змістом наявних у справі довіреностей від імені вказаних осіб, вони доручили ОСОБА_5 здійснювати відчуження цієї квартири «на умовах за її розсудом», тобто вчиняючи від імені зазначених осіб договір купівлі-продажу від 26.02.2015р. ОСОБА_5 діяла в межах наданими їй відповідними довіреностями повноважень.

З приводу висновку спеціаліста №14 в галузі судово-медичної експертизи від 08.09.2016р., суд зазначає наступне. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи вказаний висновок, суд виходить з того, що тотожні за змістом довіреності були підписані окрім ОСОБА_4 також його дочкою ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_3, що вказує на наявність в усіх трьох осіб спільного наміру на вчинення довіреностей відповідного змісту. В подальшому ані ОСОБА_2 ані ОСОБА_3 нотаріально посвідчені ними довіреності до суду не оскаржили, позовів про визнання цих довіреностей недійсними не предявили. Крім того, суд зауважує, що у клопотанні ОСОБА_12 від 21.03.2016р. про залучення третіх осіб, він зазначив, що на його питання, чому в тексті довіреності зазначена велика кількість різних повноважень, нотаріус пояснила, що це стандартний бланк. Таким чином, в день підписання та нотаріального посвідчення довіреності від свого імені (02.10.2014р.), ОСОБА_4 ознайомився зі змістом довіреності та мав інформацію про наявність у ній значної кількості повноважень. Крім цього, у цей же день, 02.10.2014р., та безпосередньо після підписання та нотаріального посвідчення довіреності від імені ОСОБА_4, у нотаріальній конторі довіреність такого ж змісту підписала та нотаріально посвідчила його онука ОСОБА_3, яка таким чином була присутня у нотаріальній конторі разом з ОСОБА_4 Отже, ОСОБА_4 мав можливість звернутися до неї уразі неможливості власноруч ознайомитись з текстом довіреності або наявності інших питань з приводу вчинення нотаріальної дії. Додатково, відповідно до пояснень приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_4, як вже зазначалось, самостійно ознайомився зі змістом довіреності.

Також, відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Як вбачається з тотожного змісту трьох довіреностей, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали ОСОБА_5 право розпоряджатися належною їм на праві спільної часткової власності квартирою, що вказує на наявність в них спільної згоди на розпорядження нею. Додатково суд враховує, що у судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила, що була присутня у нотаріальній конторі разом з ОСОБА_4, описуючи процедуру підписання та нотаріального посвідчення нею та ОСОБА_4 довіреностей вона не зазначала про його неможливість самостійно бачити текст документу (довіреності), не згадувала про використання ним лінійки при підписанні довіреності від свого імені (про що зазначала представник ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві та заяві ОСОБА_4С). Характеризуючи стан здоровя ОСОБА_4, його онука ОСОБА_3 зазначила у судовому засіданні лише про його проблеми з фізичним пересуванням, але не про наявність проблем з зором, які б унеможливили читання та підписання документів.

Також суд враховує, що ані у первинній редакції зустрічного позову (від 03.02.2016р.), ані у його уточненій редакції (від 18.05.2016р.) ОСОБА_4 й сам не зазначав про неможливість читання документів або про підписання ним оскаржуваної довіреності за допомогою лінійки. Такі посилання були зроблені ним лише в подальшому, у його позовній заяві по справі №522/13049/16-ц. від 18.07.2016р., тобто більше ніж через пять місяців після початку розгляду зустрічного позову.

З приводу посилань ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на порушення їх переважного права на придбання часток у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, суд зауважує наступне. Тотожність оформлених цими особами довіреностей вказує на те, що ними усіма було надане право ОСОБА_5 на продаж спірної квартири шляхом надання права на продаж часток, що належала кожному з них. Тобто, на підставі довіреностей від 04.09.2014р. та 02.10.2014р., був здійснений продаж усієї спірної квартири, а не окремої її частки, що не потребувало письмового повідомлення співвласниками один одного про відчуження частки у квартирі. Крім того, відповідно до ч.4 ст.362 ЦК України, наслідком порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, є виникнення у співвласника права пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Тобто, навіть за умови наявності порушення переважного права ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, передбаченого ч.1 ст.362 ЦК України, наслідком цього порушення не є визнання договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. недійсним.

Оцінюючі позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд також враховує розбіжності в описанні ними причин та мотивів підписання та нотаріального посвідчення довіреностей на імя ОСОБА_5 Так у первинній зустрічній позовній заяві, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зазначено, що вказані довіреності вони підписали та нотаріально посвідчили для надання спірної квартири у заставу та подальшого отримання фінансового прибутку від діяльності ТОВ «Скай-Марін». В уточненій зустрічній позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2В, погодилася надати свою частину квартиру у якості застави «у звязку з існуванням боргу у ОСОБА_2 перед ОСОБА_5 в обмін на те, що остання пообіцяла простити ОСОБА_2 борг.».

Щодо доводів ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про підписання та нотаріальне посвідчення ними довіреностей від 04.09.2014р. та 02.10.2014р. під впливом обману, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Таким чином, визнання довіреності як одностороннього правочину недійсним на підставі ст. 230 ЦК України неможливе. Додатково, суд зазначає, що згідно вказаного пункту, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обман у. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. ОСОБА_4 не довів належними доказами в розумінні ст.57-60 ЦПК України твердження про введення його в оману при підписанні та нотаріальному посвідченні довіреності на імя ОСОБА_5 Інші позивачі за зустрічним позовом вимог про визнання недійсними довіреностей, виданих ними на імя ОСОБА_5 не заявляли.

Також, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не доведено наявність підстав для визнання довіреності від імені ОСОБА_12 та договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. такими, що вчинені внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (ст.232 ЦК України). При цьому суд зауважує що ОСОБА_5 здійснила продаж спірної квартири, визначивши її ціну на власний розсуд, як це передбачено довіреностями, ця ціна була визначена відповідно до звіту субєкта оціночної діяльності, що містить зокрема дані фотофіксації обєкту оцінки як ззовні, так і зсередини. З приводу посилань на неповернення ОСОБА_5 коштів за продану квартиру ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів вчинення цього за домовленістю зі ОСОБА_1 В свою чергу, взаємовідносини між ОСОБА_5 як представником та ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як довірителями не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права власності на придбану нею квартиру.

З приводу посилань ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на не розяснення їм наслідків вчинення довіреностей з боку приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, суд зазначає наступне. Зі змісту всіх трьох довіреностей вбачається, що довірителям було розяснено зміст відповідних статей ЦК України щодо недійсності правочину, представництва, припинення і скасування довіреностей тощо. Належних та допустимих доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦПК України, «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі». Відповідно до ст. 57 ЦПК України, «1. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів». Відповідно до ст. 60 ЦПК України, «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». Відповідно до ст. 64 ЦПК України, «1. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи».

З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги зустрічного позову та позову ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

В свою чергу, вимоги первісного позову підлягають задоволенню за наступних причин.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому, за ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про наявність в неї прав вимагати усунення перешкод у використанні своєї квартири шляхом виселення відповідачів за первісним позовом як колишніх власників.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 230, 321, 358, 362, 383, 391 ЦК України, ст.ст.11, 57, 60, 64, 213-215 суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) перешкоди у користуванні квартирою під №1 (один), яка розташована за адресою в будинку під №18/20 (вісімнадцять/двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі шляхом виселення ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) з квартири під №1 (один), яка розташована за адресою в будинку під №18/20 (вісімнадцять/двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування реституції - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання правочинів довіреності, договору купівлі-продажу недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

05 грудня 2016 року