УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., ЛеванчукаА.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

01 жовтня 2014 року відбулося залиття її квартири з технічного поверху будинку. Відповідно до акта від 15 жовтня 2014 року причиною залиття квартири є те, що на технічному поверсі будинку в систему гарячого водопостачання власником квартири № 167, яким є ОСОБА_6, було виконано незаконне втручання в систему водопостачання будинку («врізка») з запірною арматурою, що не передбачена в проекті системи гарячого водопостачання будинку та являється власністю квартири № 167, на різьбі якої виникло протікання. У результаті залиття було пошкоджено облаштування квартири, вартість відновлювального ремонту становить 49 667 грн. Позивачка вважала, що завдана їй майнова шкода сталася внаслідок бездіяльності ОСОБА_5, який тримав у неналежному технічному стані здійснену ним «врізку» до системи гарячого водопостачання на технічному поверсі будинку. Також позивач зазначала, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» (далі - ТОВ «Житлобуд-1») неналежно виконувалися обов'язки по утриманню технічного поверху, у зв'язку з чим його санітарний стан був неналежним, при обстеженні були виявлені залишки життєдіяльності птахів, послід, яйця, мертві птахи, незасклені вікна. Внаслідок залиття до належної їй квартири потрапили небезпечні мікроорганізми, що створюють небезпеку для життя та здоров'я її та її родини, тому вважала, що їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у 2 500 грн. Враховуючи викладене ОСОБА_4 просила стягнути з ТОВ «Житлобуд-1» моральну шкоду у розмірі 2 500 грн., з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 49 667 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 по 26 833 грн. 50 коп. з кожного на відшкодування майнової шкоди. Стягнуто з ТОВ «Житлобуд-1» 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових втрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року рішення апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року в частині позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 15 листопада 2000 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_1.

01 жовтня 2014 року сталося залиття вказаної квартири з технічного поверху будинку, про що 15 жовтня 2014 року працівниками ТОВ «Житлобуд-1» складено відповідний акт.

Згідно акта № 70, затвердженого директором ТОВ «Житлобуд-1» 15 жовтня 2014 року, залиття квартири позивачки сталося у результаті того, що на технічному поверсі будинку у систему гарячого водопостачання згідно рекомендації «Проекту капітального ремонту з перепланування квартири № 167», власником якої була виконана врізка із запірною арматурою, яка не передбачена у проекті системи ГВП будинку та є власністю власника вказаної квартири, на різьбі якої виникло протікання (т.1, а.с.10).

Згідно звіту про оцінку матеріального збитку від 10 листопада 2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику квартири, становить 49 667 грн. (т.1, а.с. 18-26).

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР у редакції, що діяла на час проведення ОСОБА_6 «врізки» до труби гарячого водопостачання, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводилися з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

У листі від 01 липня 2015 року Оболонською районною державною адміністрацією в м. Києві роз'яснено, що «врізка» до загальнобудинкової системи гарячого водопостачання будинку є втручанням у систему загального користування, тому дозвіл на таке переобладнання може бути наданий лише на підставі відповідного проекту переобладнання, погодженого в установленому порядку. Крім того, у даному листі зазначено, що на проведення робіт по врізці до загальнобудинкової системи гарячого водопостачання будинку для роботи додаткового нагрівального приладу (рушникосушника) у квартирі № 167 дозвіл не надавався (т.2, а.с. 25-26).

Крім того, у наданому ТОВ «Житлобуд-1» інженерному проекті розташування на технічному поверсі внутрішньобудинкових мереж водопостачання відсутнє зазначення здійсненого ОСОБА_6 підключення.

Таким чином, суди обґрунтовано виходили з того, що оскільки ОСОБА_6 не отримано дозвіл на підключення додаткового нагрівального приладу (рушникосушника), через врізку на технічному поверсі якого сталося залиття, тому стягнення майнової шкоди підлягає саме з ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. ЛеванчукА.О.