Справа №489/4085/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 грудня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.ҐМ., розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 р. позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування належної йому квартири АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка ОСОБА_2 є колишньою дружиною його батька, а ОСОБА_1 - її донькою від іншого шлюбу. Після розлучення з батьком, відповідачка з донькою в квартирі не проживають вже на протязі 5 років, а на даний час квартира належить позивачу згідно договору дарування.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснила, що є сусідкою позивача, зазначила, що відповідачі не проживають в квартирі вже на протязі 4 років, а з яких причин - їй не відомо. Відповідачі не є членами родини позивача.

Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору дарування, квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 10 серпня 2016р.

Відповідно до акту про не проживання, складеного в присутності ОСОБА_5, ОСОБА_6, засвідченого начальником та паспортистом ЖЕК -11, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають в АДРЕСА_1 більше, ніж 5 років.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-158цс14 від 05.11.2014 р., визначений правовий висновок щодо правовідносин, пов'язаний з втратою права користування житлом, який полягає в наступному.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_1 є новим власником квартири за договором дарування, відповідачі зареєстровані у квартирі зі згоди колишнього власника - і членом сім'ї ОСОБА_1 не являються, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя: Д.Г. Губницький