Справа № 149/753/16-ц Провадження № 22-ц/772/3465/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Голоти Л. О.,

суддів: Кучевського П.В., Рибчинського В.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про розподіл боргів подружжя, -

встановила:

30.03.2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про розподіл боргів подружжя.

У позові позивач просить визнати борг у розмірі 6 360 000 грн. спільним боргом подружжя в рівних частках, посилаючись на те, що в період коли вони із відповідачкою перебували у шлюбі, ними було вирішено питання про відкриття власного бізнесу. Для початку було необхідно купити нежитлові приміщення, щоб в подальшому переобладнати їх під станцію технічного обслуговування. На той момент у подружжя не було грошових коштів щоб придбати нерухомість та провести її реконструкцію і переобладнати підстанцію. Тому позивач звернувся до свого знайомого - ОСОБА_6 із пропозицією укласти договір про спільну діяльність.

За умовами договору ОСОБА_6 передав позивачу грошові кошти у розмірі 300 000 (триста тисяч) доларів США для купівлі нежитлової споруди, які в подальшому були витрачені на придбання нерухомості та утримання сім»ї. На день звернення до суду, позивач має виконати зобовязання по поверненню коштів, які були ним взяті для купівлі та реконструкції станції технічного обслуговування, яка визнана спільним майном подружжя та поділена між ними порівну, а тому даний борг має бути визнано спільним боргом подружжя і розподілено між ними як і майно - в рівних частинах.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2016 року позов задоволено. Визнано борг у розмірі 6 360 000 гривень спільним боргом подружжя в рівних частках.

Визнано за ОСОБА_3 1/2 частину боргу, який стягнутий на користь ОСОБА_5, за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року у розмірі 3 180 000 гривень.

Визнано за ОСОБА_4 1/2 частину боргу, який стягнутий на користь ОСОБА_5, за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року у розмірі 3 180 000 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 3 180 000 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі у розмірі 6 890 гривень.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зводяться до переоцінки договору про спільну діяльність, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, та безпідставного не врахування судом першої інстанції того факту, що на даний час Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ здійснюється касаційний розгляд справи № 712/9144/15-ц щодо правомірності винесення рішення Апеляційним судом Черкаської області від 01.03.2016 року, відповідно до якого було прийнято рішення Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області від 07.09.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Апелянт у судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи суду надано не було.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.12.2015 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 14.06.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей.

20.01.2002 року між ОСОБА_7 та СПД ОСОБА_4 укладено договір про спільну діяльність. За умовами договору сторони, згідно вимог статті 430 ЦК УРСР, зобовязуються спільно діяти для досягнення спільної господарської мети, у відповідності до якої Сторона 1 (ОСОБА_6Г.) надає Стороні 2 (ОСОБА_4М.) грошові кошти в сумі 300000 доларів США, для розвитку бізнесу та досягнення спільних цілей у сфері господарської діяльності, а саме для купівлі нежитлової споруди, що розташована в м. Хмільнику по вул. Столярчука, 21. За умовами договору ОСОБА_4 в строк до 20.01.2013 року зобовязаний повернути ОСОБА_7 отримані від останнього кошти.

19 вересня 2014 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області визнано обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будівлі та споруди, що розташовані по вулиці Столярчука, 15 в м. Хмільнику, що в цілому складаються з складу літ. "Б", гаражу літ. "Г" з гаражною ямою літ. "Г/Г", магазину літ. "В1", складу літ. "В" з гаражною ямою літ. "Г/В", складу літ. "К". вбиральні літ."Д", льоху літ. "Ж", піднавісу літ. "Л". Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівель та споруд, що розташовані в м. Хмільнику по вул. Столярчука, 15 та в цілому складаються з: складу літ. "В", магазину літ. "В1", льоху літ. "Ж". Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будівель та споруд, що розташовані в м. Хмільнику по вул. Столярчука, 15 та в цілому складаються з: склад літ. "Б", гараж літ. "Г", вбиральні літ. "Д", піднавісу літ. "Л", складу літ. "К".

22 вересня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір відступлення права вимоги за умовами якого ОСОБА_9, став новим кредитором за договором про спільну діяльність від "20" січня 2002 року.

Останній звертався до позивача із вимогою виконати покладене на ОСОБА_4 зобовязання, однак враховуючи скрутне матеріальне становище, нестабільність економічної ситуації в країні (значне здороження іноземної валюти) позивач не міг сплатити заборговані кошти.

Тому, ОСОБА_9, звернувся з позовом в суд і борг був стягнутий із позивача у судовому порядку. Грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США були взяті ОСОБА_4 для відкриття бізнесу, для утримання родини: жінки та двох їхніх синів.

Задовольняючи позовні вимоги про розподіл боргів подружжя, суд першої інстанції керувався нормами СК України ст.ст. 61 та 65 СК України та виходив з того, що відповідач не довела того факту, що спільну нерухомість подружжя придбали за інші кошти, ніж вказує позивач.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає рішення суду без змін з огляду на наступне.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015 року при розгляді справи № 6-2641цс15 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст.60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вирішуючи спір про розподіл боргів подружжя, сторонам необхідно було довести джерело походження коштів, за які було придбано спільне майно.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач стверджував, що спірну нерухомість вони з дружиною придбали за кошти, які він отримав від ОСОБА_7 за договором про спільну діяльність.

Доводячи дану обставину, позивач посилався на рішення апеляційного суду Черкаської області від 01.03.2016 року, яким встановлено факт та умови укладення договору.

Відповідач стверджувала, що на реконструкцію нерухомого майна по вул. Столярчук 21 у м. Хмільнику Вінницької області подружжям брався кредит у ВАТ АБ «Украгазбанк» у розмірі 130 000 грн.

Однак, відповідач у суді першої інстанції не вказала та не довела того факту, що спірне нерухоме майно, яке було куплене подружжям у 2002 та 2003 роках було придбано ними з інших джерел доходів, а ніж вказує позивач.

Як вбачається з кредитного договору № 96-Ф/07 від 27.07.2007 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4, в забезпечення зобов»язань Банком прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди, загальною площею 775, 8 кв.м, що знаходяться за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Столярчука, 21 «А», тобто в іпотеку передавалось майно наявне вже у власності подружжя та після проведеної у ньому реконструкції.

Інших доказів відповідачем надано суду не було. До апеляційного суду для надання пояснень та з»ясування можливих інших обставин, важливих для справи апелянт не з»явилась з невідомих суду причин. Додаткових доказів до апеляційної скарги додано не було.

Посилання апелянта на те, що договір про спільну сумісну діяльність не пройшов реєстрацію у податковому органі та не був узятий на окремий податковий облік не спростовують висновків суду, оскільки дані обставини не були предметом розгляду у даній справі.

Оскільки розгляд справи проводиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, колегія суддів приходить висновку, що за таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже є законним і обгрунтованим, у зв»язку з чим підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги є безпідставними на не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді П.В. Кучевський

ОСОБА_10

/підписи/

Згідно з оригіналом: