Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/772/16 Головуючий у 1 інстанції: Шудрик А.А.
Провадження № 22-ц/778/3714/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

09.02.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь страхове відшкодування в сумі 15004,66 грн., судові витрати на оплату судового збору - 1218 грн. та за надання правових послуг 2000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 14.11.2012р. по вул. Іванова у м. Запоріжжя з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем «ВАЗ 2108», державний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «Мерседес Бенц», держномер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, отримав технічні пошкодження. Вина відповідача підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2012р. та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому позивачем було сплачено потерпілому в особі ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування в сумі 14 164,66 грн., яке позивач в порядку регресу просив стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_2 разом з витратами за послуги аварійного комісара в сумі 840 грн., а всього 15004,66 грн.

Заочним рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника МТСБУ - Івахненко А.В., вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2012р. о 14.00 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-2108, держномер НОМЕР_1, та здійснюючи рух заднім ходом в районі гаражного кооперативу, що знаходиться по вул.. Оріхівське шосе, 3-а в м. Запоріжжі, в порушення пункту 10.9 ПДР не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес», держномер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2012р. ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КоАП України за порушення п. 10.9 ПДР, що призвело до ДТП. В ході розгляду справи про адмінправопорушення ОСОБА_2 свою провину в скоєнні вказаного правопорушення визнав ( а.с. 6).

В результаті ДТП автомобіль «Мерседес», держномер НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень, а розмір матеріальної шкоди було визначено за звітом № 104 від 27.12.2012р. у сумі 16 997,59 грн. ( а.с. 15-19).

На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, а сам винуватець ДТП матеріальну шкоду потерпілій особі не відшкодував.

27.12.2012р. ОСОБА_4 звернувся із заявою до МТСБУ про здійснення страхового відшкодування ( а.с. 5).

Аварійним комісаром Кузнєцовим Р.В. за дорученням МТСБУ були зібрані відповідні документи та визначено збитки, завдані ТЗ потерпілого, а пакет документів про виконані роботи спрямовано позивачеві ( а.с. 13).

Наказом МТСБУ № 407 від 11.02.2013р. на підставі зібраних аварійним комісаром документів призначено до виплати ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 14 164,66 грн. ( а.с. 8, 9).

Вказана сума згідно з платіжним дорученням № 1/1-19339 від 12.02.2013р. була виплачена ОСОБА_4, а також МТСБУ було сплачено аварійному комісару за послуги 840 грн., що є витратами позивача, пов»язаними зі здійснення діяльності з відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ( а.с. 10, 11, 12).

Після сплати відшкодування МТСБУ листом від 13.02.2013р. проінформувало ОСОБА_2, що він зобов»язаний компенсувати регламентну виплату, здійснену за нього потерпілому на відшкодування матеріальної шкоди, та витрати за послуги аварійного комісара, але відповідачем не було зреаговано на цю вимогу ( а.с. 22).

До теперішнього часу винуватець ДТП страхове відшкодування МТСБУ не компенсував, у зв»язку з чим бюро звернулось до суду з позовом про його стягнення з ОСОБА_2 в порядку регресу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції визнав позовні вимоги необґрунтованими у зв»язку з тим, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували право ОСОБА_4 на страхове відшкодування, в той час як власником пошкодженого транспортного засобу є ОСОБА_7

В апеляційній скарзі МТСБУ вказує, що перед виплатою страхового відшкодування ОСОБА_4, який був за кермом автомобілю «Мерседес Бенц», держномер НОМЕР_2, під час ДТП 14.11.2012р., було перевірено його право на відшкодування та встановлено, що він керував вказаним автомобілем на підставі довіреності, виданої власником автомобілю ОСОБА_7 Тому вважає вказані висновки суду помилковими, а також такими, що

прийняті через неповне з»ясування обставин справи в цій частині.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія знаходить їх обгрунтованими з огляду на таке.

Згідно доданої до апеляційної скарги довіреності від 21.05.2011р., ОСОБА_7 як власник автомобілю «Мерседес Бенц», держномер НОМЕР_3, надав право розпорядження ним ОСОБА_4 В цій довіреності зазначено, що ОСОБА_4 надаються також такі права як право на відшкодування заподіяної шкоди, одержання грошових сум ( а.с. 91).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992р. зазначено перелік володільців джерела підвищеної небезпеки, до яких, зокрема, належать власники джерела підвищеної небезпеки: організації, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на праві повного господарського відання або на праві оперативного управління (державні підприємства та установи); організації та громадяни, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на підставі відповідних договорів ( договору оренди, підряду); громадяни, які мають доручення на керування транспортним засобом тощо.

Отже, ОСОБА_4 керував автомобілем «Мерседес Бенц» на відповідній правовій підставі - згідно з довіреністю, в якій передбачено право щодо отримання відшкодування. Тому МТСБУ вважало його потерпілим, якому належить виплатити страхове відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих, що врегульовано п. 4.1 ст. 4 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, усіма наданими МТСБУ документами підтверджується законність його вимоги щодо стягнення з винуватця ДТП ОСОБА_8 страхового відшкодування в сумі 14 164,66 грн. та витрат аварійного комісара, пов»язаних із збором документів для вирішення питання щодо виплати цього відшкодування, в сумі 840 грн.

Суд при розгляді справи не врахував того, що йому не потрібно з»ясовувати законність виплати страхового відшкодування, а лише слід з»ясувати доведеність факту її виплати позивачем потерпілому, її розмір та встановити, чи до винуватця пред»явлено відповідну вимогу особою, яка бажає її компенсації.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія вважає, що позовні вимоги МТСБУ, заявлені до ОСОБА_2, є законним і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення суду у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до задоволених вимог, які у цій справі задоволено в повному обсягу, тому вся сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову в розмірі 1218 грн. ( а.с. 4) та за подання апеляційної скарги в розмірі 1575,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Представник МТСБУ - Івахніна А.В. просить також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн., надану нею як адвокатом згідно з договором від 09.06.2009р., але не надає відповідний розрахунок цих витрат. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вона здійснювала представництво МТСБУ протягом всього часу на підставі довіреності ( а.с. 36).

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважає, що не мається підстав для відшкодування витрат МТСБУ на правову допомогу адвоката Івахніної А.В. за рахунок

відповідача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року у цій справі скасувати.

Позов Моторного (транспортного ) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 15 004 (п»ятнадцять тисяч чотири) гривні 66 копійок та сплачений судовий збір у сумі 2 793 (дві тисячі сімсот дев»яносто три) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

Кочеткова І.В.