АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівСлободянюк С.В., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 липня 2016 року

у справі за позовом Державного підприємства завод «Генератор» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 липня 2016 року позов задоволено частково / а.с. 130-132/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами. Зокрема, позивачем не надано документів, які посвідчують факт надання ДП заводу «Генератор» м. Києва прав , обов'язків та повноважень балансоутримувача будинку, в якому проживає відповідач. Крім того, суд стягнув всю суму боргу з одного співвласника, при цьому не з'ясував, яку частину комунальних послуг споживає кожен співвласник та яку частину слід стягнути з кожного з них. Позивач не надав розрахунки, які включають складові тарифів. Судом порушені норми процесуального права при розподілі судових витрат, оскільки за подачу позову майнового характеру позивач мав сплатити 1678 грн., а суд стягнув з відповідача 1339,80 грн., що не пропорційно розміру задоволених судом вимог. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

№ справи 758/1259/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11682/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5, як власник квартири АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є ДП завод «Генератор», відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та ст.ст.66-68, 162 ЖК України не проводить належні розрахунки за житлово - комунальні послуги. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 29 січня 2016 року, а також наявність заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що з ОСОБА_5 підлягає стягненню заборгованість з січня 2013р. по квітень 2016р. в межах трирічного строку.

Однак колегія не може погодитися з висновком суду в частині стягнення всієї суми заборгованості за цей період з ОСОБА_5 з наступних підстав.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 23 серпня 2007 року Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5, інша Ѕ частина вказаної квартири належить ОСОБА_7 (а.с.92).

Згідно довідки форми №3 від 17.11.2015 року, № 948, виданої ДП завод «Генератор» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.8).

Враховуючи викладене, та ту обставину, що до іншого співвласника вимоги не заявлялися, взаємовідносини між співвласниками щодо порядку користування власністю не з'ясовувалися, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач сам користується та отримує житлово - комунальні послуги, а тому і сам повинен сплачувати за них.

Дослідивши надані розрахунки (а.с.6-7, 70-71), враховуючи положення ст.257 ЦК України та ч.4 ст.267ЦК України та беручи до уваги наявність заяви ОСОБА_5 про застосування строку позовної давності, колегія вважає, що з ОСОБА_5 підлягає до стягнення Ѕ частина заборгованості (15 609,74 грн. : 2= 7 804,87 грн.).

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Також відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає зміні розмір судових витрат, пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 780 грн. 48 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 липня 2016 року - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 липня 2016 року - скасувати та ухвалити нове, яким позов Державного підприємства завод «Генератор» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного підприємства завод «Генератор» заборгованість за житлово - комунальні послуги в розмірі 7 804 грн. 87 коп. та судовий збір в розмірі 780 грн.48 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: