Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі головуючого - судді Голуб Т.І.,

при секретарі Фоміних С.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Рівнопільської сільської ради про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом. Посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Рішенням суду з відповідача на користь неї було стягнуто аліменти на утримання дитини, але відповідач їх не сплачує. Відповідач навіть добровільно нотаріально відмовився від дитини, та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його байдужість до дитини. На теперішній час у звязку з проведенням АТО та необхідності оздоровлення дитина потребує тимчасового виїзду за кордон, а відповідач не дає добровільну згоду на виїзд дитини. Тому просить суд дозволити їй виготовити проїзні документи для дитини та ви їхати з дитиною без згоди та супроводу батька.

Позивачка у судове засідання не зявилась, але надала заяву у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав заяву у якій просить суд розглянути справу за відсутністю представника, рішення прийняти на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до змісту статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено що позивачка ОСОБА_1П та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.08.1995 року по 19.12.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-НО № 058894, яке видано 19.12.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції.

Сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-НО № 362247.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-но № 171952, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 375, вбачається, що позивачка 29.04.2009 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4.

Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки з відповідача на користь позивачки було стягнути аліменти на утримання дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідач по справі,ОСОБА_2, 19.06.2012 року нотаріально відмовився від дитини та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

В відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно пункту 5.1.1 вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-рiчного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо вїзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її вїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Беручи до уваги те, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд його сина разом із матірю на тимчасово окуповану територію України, виїзду дитини за межі України та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини на неконтрольовану територію України та для виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», статті 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Надати ОСОБА_1 Петрівні12.09.1975 року народження, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, виготовити проїзний документ дитині для виїзду за кордон сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2 виїзд за кордон з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 2/221/1095/2016, № 221/4075/16-ц в архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Суддя Волноваського

районного суду ОСОБА_5

23.08.2016