АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2561/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3249/16Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: представника третьої особи ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання транспортного засобу обєктом права особистої приватної власності, права власності на ? частину обєктів нерухомості у праві спальної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину автомобіля,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, кузов № ХТА 9708, д.н.з. НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину однокімнатної квартири № 10 у будинку № 10, корпус 1 по вул. Героїв Сталінграда у м. Полтаві, яка складається з коридору 1 пл. 3, 7 м2, кімнати 2 пл. 17, 4 м 2, шафи 3 пл. 0, 3 м 2, кухні 4 пл. 8, 5 м 2, туалету 5 пл. 1, 0 м2, ванної 6 пл. 2, 6 м 2, балкону пл.. 0, 8 м 2, загальною площею 34, 3 м 2, житловою площею 34, 3 м 2, житловою площею 17, 4 м 2 та на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири № 10 у будинку № 10, корпус 1 по вул. Героїв Сталінграда у м. Полтаві, яка складається з коридору 1 пл. 3, 7 м2, кімнати 2 пл. 17, 4 кв.м2, шафи 3 пл. 0, 3 м2, кухні 4 пл. 8, 5 м2, туалету 5 пл. 1, 0 м2, ванної 6 пл. 2, 6 м2, балкону пл.. 0, 8 м2, загальною площею 34, 3 м2, житловою площею 34, 3 м. 2, житловою площею 17, 4 м2 та на ? частину 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 7 992, 40 грн. судового збору.

Рішення оскаржив ОСОБА_3, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині визнання автомобіля ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 особистою приватною власністю ОСОБА_4 і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ним право власності на ? частину вказаного автомобіля, так як вважає, що спірний автомобіль є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Також просить суд скасувати рішення в частині стягнення з нього на користь позивачки судового збору.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 січня 2013 року розірвано шлюб, зареєстрований 12 січня 1997 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 958, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 38).

Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільної сумісної власності, у звязку з чим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2016 року здійснено розподіл нерухомого майна - двох квартир і рішення в цій частині сторонами не о с к а р ж у є т ь с я.

Відносно легкового автомобіля ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (дата реєстрації 02 квітня 2010 року), то, як вбачається з довідки регіонального сервісного центру в Полтавській області він зареєстрований на імя ОСОБА_4 (а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання вказаного автомобіля її особистою приватною власністю, суд першої інстанції виходив з того, що він був придбаний за її особисті кошти, які були виручені від продажу попередніх транспортних засобів, придбаних за рахунок коштів, належних матері позивачки ОСОБА_5, та переданих у особисту власність позивачки.

Так, відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст.61 СК України та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст.63 СК України).

Як встановлено судом, спірний автомобіль 02 квітня 2010 року зареєстровано на позивача в період перебування у шлюбі із ОСОБА_3

Суд вважав доведеним той факт, що спірний автомобіль був куплений позивачем за кошти від продажу двох автомобілів ВMW, придбаних ніби-то за рахунок коштів, належних матері позивачки.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком.

Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів належності коштів на придбання автомобіля їй особисто або її матері.

Довіреність від 24.09.2004р. на імя ОСОБА_4 на вчинення від імені ОСОБА_5 дій по продажу квартири АДРЕСА_2 ( а.с.14), а також укладення в подальшому інших договорів купівлі-продажу квартир, автомобілів,- не свідчать про отримання позивачем коштів у її особисту власність від укладення вказаних правочинів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що саме за грошові кошти ОСОБА_5 в квітні 2010р. ОСОБА_4 придбаний спірний автомобіль.

Отримання одним з подружжя коштів свідчить про використання їх в інтересах сімї, якщо іншого не обумовлено подружжям.

Між тим, як посилався в зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 21101 ЗНГ подружжя придбавали на спільні кошти. Вказане твердження ОСОБА_4 не спростовано.

Крім того, при намаганні добровільно розподілити майно подружжя, ОСОБА_4 в розписці від 26.11.2012р. зазначала, що вказаний автомобіль придбаний ними під час шлюбу ( а.с.40).

Таким чином, автомобіль ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, кузов № ХТА 9708, д.н.з. НОМЕР_1 слід визнати спільною сумісною власністю подружжя, в якому кожному із сторін належить по ? його частині.

Рішення районного суду в частині визнання цього автомобіля особистою приватною власністю ОСОБА_4 слід скасувати, а вимоги зустрічного позову - задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вбачаючи, що за результатами апеляційного розгляду рішення місцевого суду частково скасоване, то здійснений судом розподіл судових витрат підлягає зміні.

Так, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 було заявлено вимоги про визнання за нею і відповідачем по ? частині права власності на однокімнатну квартиру № 10 за адресою: вул. Героїв Сталінграда, 10 м. Полтава, а також чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Зазначені вимоги були задоволені рішенням місцевого суду у повному обсязі, яке апелянтом в цій частині не оскаржується.

Крім того, позивачкою була заявлена вимога про визнання особистою приватною власністю автомобіля ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, у задоволенні якої відмовлено судом апеляційної інстанції.

При поданні позовної заяви ОСОБА_4 сплачено судовий збір у загальному розмірі 7 992, 40 грн. (а.с. 52, 53).

Відповідно до положень п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обовязок покладається на позивача.

На підтвердження вартості спірного автомобіля позивачкою надано роздруківку веб-сторінки Інтернет-сайту «uavto», згідно якої вартість аналогічного автомобіля марки ВАЗ 21101, 2007 року випуску, становить 94 111 грн. (а.с. 36). Таким чином, виходячи з положень п.1.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», розмір судового збору за розгляд вказаної позовної заяви становить 941, 11 грн.

Враховуючи, що у задоволенні позовної вимоги про визнання автомобіля особистою приватною власністю відмовлено, то сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 941, 11 грн. за вказану вимогу, відшкодуванню не підлягає. Крім того, не підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. сплачений позивачкою за вимогу немайнового характеру про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, оскільки вказана вимога залишено без розгляду за заявою ОСОБА_4

Інші підтверджені судові витрати у розмірі 6 501, 09 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Підтверджені судові витрат понесені ОСОБА_3 складаються з судового збору за подання позову у розмірі 551, 21 (а.с. 174) і судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 620 грн. (а.с. 213).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги і зустрічного позову ОСОБА_3, то сплачений ним судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п.3, 4, ч.1 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2016 року скасувати в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_4 автомобіля ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, кузов № ХТА 9708, д.н.з. НОМЕР_1. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні вказаної вимоги.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, кузов № ХТА 9708, д.н.з. НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21101 ЗНГ, 2007 року випуску, кузов № ХТА 9708, д.н.з. НОМЕР_1.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2016 року змінити в частині стягнення судового збору, зменшивши суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 7 992, 40 грн. до 6 501, 09 грн.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 171, 20 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1