Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3529/16-ц Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 55 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.,

за участю секретаря: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання кредитором банку, включення до реєстру кредиторів та стягнення заробітної плати за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що в період з 22.12.2014 року по 05.06.2015 року працював в ПАТ «Енергобанк». При звільненні йому не в повному обсязі виплачено заробітну плату та борг по зарплаті складає 7962,14 грн. Відповідно до Постанови НБУ від 11.06.2015 року № 370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Енергобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі Фонд) прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку. Просив визнати його кредитором банку, включити його до реєстру кредиторів банку в процедурі ліквідації та стягнути суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 7962,14 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2016 року позов задоволено частково. Включено вимоги ОСОБА_1 по невиплаченій заробітній платі на суму 7962,14 грн. до реєстру вимог кредиторів. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить рішення суду скасувати, постановити нове - про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; можливості банку щодо виплати заробітної плати на час звільнення були відсутні, а тому слід було застосовувати положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких зобов»язання перед працівниками задоволенню не підлягають; позивачем пропущено строк пред»являння вимог до про виплату вказаних коштів, а тому вони вважаються погашеними.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного байку України від 12 лютого 2015 року № 96 ПАТ «Енергобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

На підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 12.02.2015 року, розпочато процедуру виведення ПАТ «Енергобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.04.2015 року № 93 продовжено здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк» до 11.06.2015 року.

Рішенням Фонду від 12.06.2015 року № 115 запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк» з 12.06.2015 року.

Рішенням Фонду від 26.05.2016 року № 842 продовжено строк процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» на два роки.

Позивач до 05.06.2015 року працював в ПАТ «Енергобанк» та був звільнений з посади начальника відділення м. Бердичів Житомирської регіональної дирекції ПАТ «Енергобанк» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. При звільненні йому не в повному обсязі виплачено заробітну плату та борг по зарплаті складає 7962,14 грн. (а.с. 6, 7).

У відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність заборгованості банку перед позивачем є правильним.

При цьому, не може бути взято до уваги посилання апелянта на те, що вказана справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір щодо виплати заробітної плати є трудовим, та цей спір не пов»язаний з проходженням публічної служби.

Оскільки спір є трудовим, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини регулюються саме Кодексом Законів про Працю України, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативними актами, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. ч. 5-6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не заборонено здійснення задоволення вимог щодо виплати заробітної плати.

Тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що вказана заборгованість підлягає внесенню до реєстру акцептованих вимог.

При цьому судом першої інстанції правильно враховано те, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача, внаслідок бездіяльності останнього порушено права позивача, що виразилось у не виплаті належних працівникові сум при звільненні.

Чинне законодавство не містить вимог, які встановлюють обов»язок працівника щодо вчинення будь-яких дій, направлених на відновлення його права.

Разом з тим, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не звільняє відповідача від встановлених трудовим законодавсвом обов»язків.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність включення вимоги ОСОБА_1 по невиплаченій заробітній платі до реєстру вимог кредиторів.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду не грунтується на законі, оскільки ст. 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Саме ця норма Закону є спеціальною та підлягає застосуванню у даному випадку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 306, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді