УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Актив-Банк» про стягнення банківського вкладу та зобов'язання нарахувати відсотки за час користування коштами за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічному акціонерному товариству «Актив-Банк» - Шевченко О.В. на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 23 квітня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу «Актив прибутковий» № ДФО-37-175886. На підставі договору банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у розмірі 35 000,00 євро, строком з 23 квітня 2014 року по 23 липня 2014 року та зобов'язався повернути йому таку суму та проценти за вкладом, що становлять 8 % річних.

Позивач умови договору виконав належним чином, передав відповідачу грошові кошти. Проте, відповідач, після строку дії договору належні позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування грошовими коштами не сплатив.

ОСОБА_6 звернувся до банку з вимогою про повернення депозитних коштів, однак листом від 23 липня 2014 року ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» відмовив у видачі грошових коштів у зв'язку з їх відсутністю.

З огляду на викладене та з урахуванням уточнень позивач просив суд стягнути з ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» банківський вклад у розмірі 35 000,00 євро та зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу ОСОБА_6 8 % річних за весь час користування грошовими коштами.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, позовні вимоги банку задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_6 банківський вклад у розмірі 35 000,00 євро, що станом на день постановлення рішення згідно курсу НБУ становить 674 376,50 грн. Зобов'язано ПАТ «КБ «Актив-Банк» нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_6 належні йому відсотки за договором строкового вкладу «Актив Прибутковий» № ДФО-37-175886 від 23 квітня 2014 року в розмірі 8 % річних за період з 23 квітня 2014 року по 23 липня 2014 року. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» - Шевченко О.В. просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ПАТ «КБ «Актив-Банк» кошти позивачу не повернув, чим порушив свої зобов'язання за договором строкового банківського вкладу.

Крім того, апеляційний суд врахувавши положення ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та обставини, встановлені у справі, дійшов висновку, що введення тимчасової адміністрації не може бути перешкодою для задоволення вимог вкладника, оскільки заявлена позивачем вимога про повернення вкладу відповідала умовам договору і строк виконання обов'язку банку повернути вклад наступив 23 липня 2014 року, тобто до введення тимчасової адміністрації.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна, з огляду на таке.

Судами встановлено, що 23 квітня 2014 року між сторонами був укладений договір строкового банківського вкладу «Актив прибутковий» № ДФО-37-175886.

На виконання договору банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у розмірі 35 000,00 євро, строком з 23 квітня 2014 року по 23 липня 2014 року. При цьому банк зобов'язався повернути вкладнику внесену суму та проценти за вкладом, що становлять 8 % річних (п. 1.2-1.3 договору).

Листом від 23 липня 2014 року відповідач відмовив у видачі грошових коштів пославшись на їх відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією; (відмиванням) доходів, одержаним; злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 1123цс16 від 13 червня 2016 року.

Як вбачається, відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 23 грудня 2014 року № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, не звернули уваги на те, що з 24 грудня 2014 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк». На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (26 грудня 2015 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, а тому кошти за вкладами виплачуються в межах граничної суми відшкодування (200 000,00 грн) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у визначений законом спосіб та за певною процедурою.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судові рішення судів попередніх інстанцій на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічному акціонерному товариству «Актив-Банк» - Шевченко О.В. задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова О.В. Попович