Справа № 2/489/960/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивачка вказує, що відповідач є її батьком. Вона проходить навчання на І курсі ВП «Миколаївський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури» денного контрактного відділення та потребує допомоги. Шлюб між її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, відповідач сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. На даний час відповідач ухиляється від її утримання та добровільно матеріальної допомоги не надає.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 35 % від усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Третя особа, залучена до участі у справі ухвалою суду від 24 лютого 2016 року, - мати позивачки ОСОБА_3, суду пояснила, що вона не працює, її донька ОСОБА_1 продовжує навчання у вищому навчальному закладі та у зв'язку з цим потребує від свого батька матеріальної допомоги.

Відповідач в судовому засіванні позов визнав частково, зазначивши, що він згоден сплачувати аліменти на навчання доньки в розмірі 1/10 частини від усіх видів свого заробітку до закінчення її навчання. Пояснив суду, що він працює, інших дітей та аліментних зобов'язань не має, має іншу сім'ю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

6 липня 2000 року розірвано шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою у справі - ОСОБА_3.

Відповідач є батьком позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки № 334 від 10 лютого 2016 року, ОСОБА_1 навчається на першому курсі денного контрактного відділення ВП «Миколаївський факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури». Термін навчання з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року.

Відповідно до наданого договору про підготовку фахівця з вищою освітою від 30 серпня 2015 року вартість навчання становить 3100 грн. за семестр.

Положенням ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відтак аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто, однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. А згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює на посаді налагоджувальника устаткування в ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв», отримує стабільний заробіток.

Дані обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач інших дітей та аліментних зобов'язань він не має, фізично здоровий, має іншу сім'ю.

Враховуючи викладене, а також ті обставини, що при визначені того, чи потребує повнолітня донька - ОСОБА_1, матеріальної допомоги та розміру такої допомоги, враховуються не тільки витрати на оплату навчання, а й необхідність мати кошти для харчування, придбання одягу, навчальних приладів, тощо, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/8 частини його доходів до закінчення навчання, але не більше як до досягнення позивачкою 23 років.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у селі Бармашове Жовтневого району Миколаївської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року на весь час продовження навчання до його закінчення, але не більше ніж до досягнення позивачкою 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська