Справа №173/1019/16-ц
Провадження №2/173/605/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Зубачевській О.А.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 лютого 2014 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Подружжя має спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2016 року між позивачем та відповідачем припинено шлюбні стосунки, вони припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Позивач переконана, що подальше збереження сімї не можливе. Спору про поділ майна не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Також у письмовій заяві позивач зазначила, що відповідач продовжує вчиняти сварки, погрожує фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень, у звязку з чим вона неодноразово зверталася до поліції. Тому подальше примирення вважає неможливим.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, оскільки вважає, що позивач не бажає залишатися з ним у шлюбі, хоча він вважає, що збереження шлюбу можливе. Не заперечував того, що вони не проживають з травня 2016 року, не ведуть спільне господарство. Намагалися примиритися, проте нічого не змінилося.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

14 лютого 2014 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.5).

Подружжя мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з травня 2016 року і з того часу шлюбні відносини між ним припинено та вони не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб. Також встановлено, що між подружжям постійно виникають сварки, в тому числі із застосуванням фізичного насильства, про що свідчать талони-повідомлення про звернення позивача до відділу поліції (22, 24 та 30 травня, 2 червня та 11 серпня 2016 року), а також висновок судово-медичного експерта № 994 від 11 серпня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_2 було визволено легкі тілесні ушкодження у вигляді ран у зовнішнього краю лівої брови з синцем навколо, садни на грудній клітці зліва, в області правого ліктьового суглобу по згинальній поверхні, ран на лівій кисті.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має.

Оскільки від позивача надійшла заява про відновлення їй дошлюбного прізвища суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище «Стадник».

Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 14 лютого 2014 року (актовий запис № 2) розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 відновити дошлюбне прізвище «Стадник».

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко