Провадження № 2/752/6264/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 01 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 756.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що протягом останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення між сторонами у справі шлюбних стосунків. Ведення спільного господарства між сторонами у справі припинено, подальше спільне життя та примирення подружжя є неможливим.

У судовому засіданні позивач, її представник, позов підтримали, наполягали на розірванні шлюбу.

У судовому засіданні представник відповідача надала суду заяву відповідача ОСОБА_2, підпис якого на заяві засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник Д.Ю. за реєстровим номером 3500. У вказаній заяві відповідач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між сторонами. Справу просить слухати у його відсутність, з участю його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечувала. Надала до суду письмові заперечення щодо підстав, викладених у позові ОСОБА_1, зазначивши, що підстави звернення до суду є формальними, у позові не зазначено дійсних причин розірвання шлюбу між сторонами у справі. Письмові заперечення приєднано до матеріалів цивільної справи.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

01 вересня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 756, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого 01.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві.

Від шлюбу подружжя має трьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3..

У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного.

Сторони у справі зазначають, що примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх малолітніх дітей, які є свідками постійних конфліктів та сварок між батьками.

У даному конкретному випадку суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному конкретному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 110, 112 СК України та стаття 10, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 01 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 756, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя