Справа № 216/5162/15-ц
провадження 2/216/303/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.03.2016 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Черкасенко Т.Г.

при секретарі Остапенко О.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Просто" про визнання правочину недійсним та застосування реституції, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Просто" про визнання правочину недійсним та застосування реституції мотивуючи свої вимоги тим, що 24 грудня 2014 р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір № 711356, предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладався шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1 і Додатку № 2, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору метою його укладення було отримання автомобіля вартістю 183 950 грн. 00 коп.

Відповідач повинен був надати послуги Позивачу, предметом якої є придбання автомобіля вартістю 183 950 грн. 00 коп., через систему придбання у групах АвтоТак.

Проте, ані в самому Договорі, ані в додатках до нього не вказані підприємство, з яким Відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого Договору.

Позивач вважає, що вказаний Договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного Договору, дії Відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків даного Договору, Позивач не погодився б на його укладення.

Вважає укладений Договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує права Позивача як споживача послуг та як громадянина України, Договір не відповідає внутрішній волі Позивача на момент укладення та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсним.

Крім того, в Договорі № 711356 від 24.12.2014 р. не встановлено строк, після якого Договір припиняє свою дію та строків та (або) термінів отримання ОСОБА_1 автомобіля.

Крім того, по спірного Договору, було сплачено оплату періодичних платежів із щомісячною винагородою в сумі 24049,1грн., що підтверджується квитанціями.

Проте, відповідно до Договору, у зв'язку із зміною вартості автомобіля, збільшуються і витрати Позивача по виконанню спірного Договору, що не було обговорено під час його укладення. Тобто, умовами Договору передбачено надання Відповідачу можливості збільшувати ціну без надання Позивачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення Договору.

Позивач вважає, що відповідач, застосовуючи підміну понять («Ціна автомобіля» та «Поточна ціна автомобіля»), використовує нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману тим самим порушуючи норми ст. 19 Закону про захист прав споживачів.

Відповідно до Договору учасник, який вже отримав автомобіль, може достроково розірвати Договір лише за умови повного виконання всіх платіжних зобов'язань за Договором, тобто поки не буде повністю виплачена вся вартість автомобіля і щомісячні винагороди, згідно з графіком.

Позивач вважає, що вищевикладене дає підстави стверджувати, що умови спірного Договору надали можливість Відповідачу збільшувати ціну без надання Позивачу права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Отже, спірний Договір містить ознаку, зазначену в п. 13 ч. З ст. 18 Закону про захист прав споживачів, а тому такі умови Договору слід визнати як несправедливі.

Вказані порушення призводять до значного та постійного збільшення витрат Позивача при виконанні ним умов спірного Договору, що завдає останньому майнової шкоди та не узгоджується з тими витратами, які були визначені сторонами Договору в момент його вчинення у графі «Ціна автомобіля у грн.» додатку № 1 до спірного Договору.

З Договору вбачаються явно невигідні одній стороні (Позивачеві) договірні умови, які протилежна сторона правочину (Відповідач) сформулювала в односторонньому порядку, тим самим створила істотний дисбаланс між правами та обов'язками сторін за договором на свою користь і не врахувала при цьому інтересів Позивача.

На момент вчинення спірного Договору Відповідач - ТОВ «Авто Просто» не роз'яснив Позивачу, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Як вбачається з рекламного оголошення - «АвтоТак»: «Кращий шлях до твого авто», Відповідач не повно виклав інформацію стосовно надання своїх послуг.

При укладанні спірного Договору, Відповідач допустивши при цьому нечесну підприємницьку практику, не надав Позивачу необхідну, доступну та достовірну інформацію про предмет Договору та строки його виконання. В Договорі використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого Позивача було введено в оману щодо поняття товару, умов отримання, строків отримання бажаного автомобіля, чим порушено вимоги ст. 15 Закону про захист прав споживачів, внаслідок чого Позивач помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення, уклав оспорюваний Договір.

Позивач вважає, що умови Договору № 711356 є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві. ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» вводить споживача в оману, фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО», а оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками АВТО ПРОСТО, в подальшому Учасник АВТО ПРОСТО, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам АВТО ПРОСТО, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми.

При цьому, Позивач сплачував Відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалось не за рахунок Відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками АВТО ПРОСТО.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати недійсною з моменту укладення Договору № 711356 від 24 грудня 2014 р. з усіма додатками, укладеними між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 24049,1грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що під час укладання Договору з відповідачем йому було в бесіді з представником відповідача обіцяно поставити автомобіль на протязі двох тижнів, а потім він повинен буде виплачувати в розстрочку вартість автомобіля на протязі 7 років шомісячно по 2 600 гривен. Такі умови його влаштували. Повірив особам, що займались оформленням договору „на слово". Сам він Договір та умови Договору не читав.

Через 2 місяців після першого періодичного платежу відповідач заявив, що сума до щомісячних виплат виросла до 3 500 грн на місяць із котрих 99,5 % це сума вартості автомобіля, а інша частина йде відповідачу. Позивач продовжував сплачувати щомісячні платежі по 3 500 грн. Ще через 2-3 місяці щомісячні платежі відповідачем знову були збільшені до 5 200 грн на місяць. Вказані платежі позивач не сплачував бо для нього ця сума була занадто високою, він перестав платити бо не мав таких коштів.

Представник відповідача ТОВ „Авто Просто" в судове засідання не з,явився, надав до суду письмові заперечення за позовом в яких зазначив, що 24 грудня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №711356.

Статтею 1 Договору передбачено: "Предметом Договору є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля CHERY Tigo за рахунок об 'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. "

Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Договорі "Періодичні платежі".

Розмір одного Періодичного платежу становить 1,1905% (або 1/84) від ціни автомобіля та визначається в Додатку № 1 до Договору.

Учасник зобов'язаний сплатити таку кількість Періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, - тобто, всього 84 внесків (1,1905% х 84 внесків = 100%). Загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди названа в Договорі як "Графік внесків ".

Учасник вправі сплачувати щомісяця, як мінімум, один Періодичний платіж разом із щомісячною винагородою. Отже, учасник може сплачувати ціну автомобіля максимально протягом 84 місяців.

Сплачені всіма учасниками певної групи періодичні платежі складають "Фонд групи". Саме за рахунок "фонду групи " щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними Договором механізмами передаються кожному учаснику певної групи.

Договором між АВТО ПРОСТО та Позивачем встановлено, що позивач зобов'язаний щомісячно сплачувати:

(1) "Періодичний платіж" - 1,1905% від ціни автомобіля;

(2) "Щомісячна винагорода" - 0,415% від ціни автомобіля + ПДВ;

Сплата внесків здійснюється не пізніше 15-го числа кожного місяця.

Розмір кожної окремої щомісячного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

Укладений між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ОСОБА_4 Договір складається з основного тексту Договору та Додатку №1. Додаток №1 підписаний сторонами і є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору, підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього.

Договір з Позивачем було включено до групи № 1220 та надано порядковий номер 94 у цій групі. У зв'язку з чим, Позивачем було сплачено Винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак в розмірі 3% + ПДВ від Поточної ціни автомобіля вказаної в Додатку №1 - 6622,20 грн.

Договір та Додаток № 1 до нього містять опис послуг, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО". Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору.

Підпис Учасника в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто. проінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору. підтверджує свої права та обов'язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе.

Даний факт є свідченням обізнаності Позивача як відносно предмету Договору, так і щодо його прав та обов'язків за договором.

Підписавши Договір Учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з його умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник мав повідомити АВТО ПРОСТО шляхом подання заяви до центрального офісу.

Неподання своєї заяви про розірвання Договору згідно п. 12.1.5 ст. 12 Розділу II Договору та підпис Позивача на Договорі та Додатку до нього є доказом того, що Позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку №1 до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що Позивач вважає дані умови Договору №711356 справедливими по відношенню до себе.

Позивач не навів жодного доказу, що його обманювали щодо природи правочину або прав чи обов'язків за Договором. Позивачем не зазначено які положення, що зазначені в Договорі, не відповідають дійсності.

Безпідставними є посилання Позивача в позові на те, що умови Договору є не справедливими та нібито існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Позивачем не надано жодного доказу про порушення Позивачем прав Відповідача, наданих йому Закону України "Про захист прав споживачів". Всі заяви позивача про порушення його прав нічим не підтверджені.

Умови Договору не порушують принцип добросовісності.

Відсутній дисбаланс прав та обов'язків на шкоду позивача, як споживача. Відповідач за Договором має набагато більше зобов'язань та менше прав ніж Позивач. Відсутня шкода яку завдано умовами Договору позивачу як споживачу.

Позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про шкоду, яку йому завдано умовами Договору.

Відповідно до ст. 5 Розділу І Договору "Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених Договором ."

Строк дії договору, який сторони зобов'язані погодити, не обмежений будь-яким максимальним строком. Тому сторони можуть визначити, що договір діє до припинення прав та обов'язків, які з нього виникли. "

Відповідно до п. 5.2 ст.5 Розділу II Договору Учасник може одержати право на отримання Автомобіля, починаючи з першого Розподілу товару . Максимальний строк набуття Права на отримання автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено учасника групи. П. 5.3 ст. 5 Розділу II Договору передбачено, АВТО ПРОСТО зобов'язується провести перший Розподіл товару у групі в місяці, в якому підлягає сплаті перший періодичний платіж разом із щомісячною винагородою у групі. Наступні розподіли проводяться щомісяця.

Одержання права на отримання автомобіля здійснюється за механізмами, визначеними в ст. 6 Договору та у відповідності до оплат, що здійснені самим Учасником.

Таким чином, відповідач вважає, що висновки позивача про відсутність в Договорі строків надання права на отримання автомобіля є необгрунтованими.

Стосовно вимог позивача про односторонню зміну відповідачем вартості послуг відповідач зазначив, що "продукцією" за Договором про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак. Тобто, предметом Договору є надання позивачу фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Авто так.

Загальна кількість внесків названа в Договорі як "Графік внесків", зокрема відповідно Додатку №1 до Договору Графік внесків становить 84 внеска.

Розмір кожної окремої складової та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

За договором про надання послуг за системою АвтоТак послуги починають надаватися з моменту підписання Договору за визначеними в Додатку № 1 до Договору цінами у відсотках від взаємно обраного критерію - Поточної ціни автомобіля, що діє в місяці сплати. Такий спосіб визначення ціни погоджений між учасником та ТОВ "АВТО ПРОСТО" шляхом підписання Договору. Механізм визначення ціни автомобіля детально викладений в Договорі (ст. 2 Розділу ІІ Договору).

Визначення в договорі ціни не у вигляді певної суми грошових коштів, а шляхом вказівки на спосіб її визначення з використанням додаткового критерію - встановлення ціни виробником та/або імпортером, та/або дистриб'ютором, не суперечить законодавству і є загальноприйнятим в практиці.

Розмір щомісячного внеску визначається у відсотках від тієї ціни автомобіля, яка встановлена виробником у відповідному місяці сплати внеску.

Якщо ціна автомобіля змінюється, сплачена учасником частина (відсоток) ціни автомобіля за попередньою ціною не підлягає подальшому перерахунку.

Розмір складових щомісячного платежу встановлений у відсотках, а не в твердій сумі.

У відповідності до Додатку №1 до Договору, відсотки розміру щомісячних платежів залишаються незмінними.

Ціна автомобіля, яка повідомлена Виробником/Імпортером на дату сплати чергового платежу і яка береться для розрахунку його розміру, повідомляється кожному Учаснику щомісяця у квитанції на сплату щомісячного платежу.

Таким чином посилання позивача на порушення Договором ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" є безпідставними.

ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає послуги на підставі Закону України

3462-IV від 02.06.2011 року.

З урахуванням викладеного, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 24 грудня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №711356.

В статті 1 Договору передбачено: "Предметом Договору є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля CHERY Tigo за рахунок об 'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. "

Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Договорі "Періодичні платежі".

Розмір одного Періодичного платежу становить 1,1905% (або 1/84) від ціни автомобіля та визначається в Додатку № 1 до Договору.

Учасник зобов'язаний сплатити таку кількість Періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, - тобто, всього 84 внесків (1,1905% х 84 внесків = 100%). Загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди названа в Договорі як "Трафік внесків ".

Учасник вправі сплачувати щомісяця, як мінімум, один Періодичний платіж разом із щомісячною винагородою. Отже, учасник може сплачувати ціну автомобіля максимально протягом 84 місяців.

Сплачені всіма учасниками певної групи періодичні платежі складають "Фонд групи". За рахунок "фонду групи " щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними Договором механізмами передаються кожному учаснику певної групи.

Договором між АВТО ПРОСТО та Позивачем встановлено, що позивач зобов'язаний щомісячно сплачувати:

(3) "Періодичний платіж" - 1,1905% від ціни автомобіля;

(4) "Щомісячна винагорода" - 0,415% від ціни автомобіля + ПДВ;

Сплата внесків здійснюється не пізніше 15-го числа кожного місяця.

Розмір кожної окремої щомісячного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

Відповідно до вимог ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1 угоди визначено, що угода укладається шляхом підписання сторонами угоди, додатку №1, який є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до ст.4 угоди учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені договором, у порядку та строки, визначені договором.

У ст. 5 визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором.

Відповідно до Додатку №1 до зазначеної угоди, яка підписана сторонами, визначена марка, модель та ціна автомобіля -Chery Tiggo, вартістю 183 950 грн. (а.с.44).

Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору, підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього''.

На виконання Договору позивачем на користь відповідача було сплачено по спірного Договору періодичних платежів із щомісячною винагородою в сумі 24049,1грн., що підтверджується квитанціями.( а.с.12).

Згідно умов угоди продукцією є не автомобіль, а фінансові послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля, тобто предметом спірної угоди є саме надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, Авто Просто за зазначено угодою зобов'язалося забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди (ст.2 угоди), при чому згідно п.8.2 додатку №2 до Угоди «правом на отримання автомобіля» визнається право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання.

З урахуванням даних положень посилання позивачем в обґрунтування заявлених вимог на невиконання відповідачем зобов'язань щодо фактичного надання позивачеві автомобіля не є такими, що ґрунтуються на умовах укладеного сторонами правочину.

Статтею 632 ЦК України визначено, що "Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін", а ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 року (надалі - Закон) встановлено: "інформація про продукцію повинна містити... 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції ".

Таким чином відповідно до умов спірної угоди позивач сплачував кошти за надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не за сам товар (автомобіль), що підтверджується позицією Верховного суду України з вирішення спорів за тотожними спірними правовідносинами.

Відповідно до Договору, розмір одного Періодичного платежу становить 1,1905% (або 1/84) від ціни автомобіля та визначається в Додатку № 1 до Договору.

Учасник зобов'язаний сплатити таку кількість Періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, - тобто, всього 84 внесків (1,1905% х 84 внесків = 100%). Загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди названа в Договорі як "Трафік внесків ".

Учасник вправі сплачувати щомісяця, як мінімум, один Періодичний платіж разом із щомісячною винагородою. Отже, учасник може сплачувати ціну автомобіля максимально протягом 84 місяців.

Сплачені всіма учасниками певної групи періодичні платежі складають "Фонд групи". Саме за рахунок "фонду групи " щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними Договором механізмами передаються кожному учаснику певної групи.

Договором між АВТО ПРОСТО та Позивачем встановлено, що позивач зобов'язаний щомісячно сплачувати:

(5) "Періодичний платіж" - 1,1905% від ціни автомобіля;

(6) "Щомісячна винагорода" - 0,415% від ціни автомобіля + ПДВ;

Сплата внесків здійснюється не пізніше 15-го числа кожного місяця.

Розмір кожної окремої щомісячного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

При цьому умовами угоди не передбачена можливість відповідача ані в односторонньому порядку, ані шляхом погодження з позивачем змінювати вартість послуг, що надаються.

Отже, в угоді про надання послуг за системою "АвтоТак" визначення ціни послуг відбувається в момент підписання угоди, а не в невизначений момент у майбутньому, і відсутня можливість збільшувати ціну продукції. При цьому, можливе збільшення суми оплати за договором не є збільшенням ціни договору, оскільки ціна в договорі встановлена у відсотках, які залишаються незмінними.

За договором, відповідно п. 12.1.5 ст. 12 Розділу II Договору, "Якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування.".

Тобто, підписавши Договір Учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник мав повідомити АВТО ПРОСТО шляхом подання заяви до центрального офісу.

Неподання своєї заяви про розірвання Договору згідно п. 12.1.5 ст. 12 Розділу II Договору та підпис Позивача на Договорі та Додатку до нього є доказом того, що Позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку №1 до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що Позивач вважає дані умови Договору №711356 справедливими по відношенню до себе, а відтак, суд дійшов висновку, що позивач розумів та погодився з усіма умовами угоди.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, ч. 5 та ч. 6 ст. 203 цього Кодексу.

Позивач відмічає істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків, відповідальності на користь відповідача, а також, посилаючись на ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" доводить те, що укладений договір порушує його права, оскільки містить несправедливі умови, у зв'язку із чим ця угода є недійсною.

Однак, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки із загального аналізу Договору можна зробити висновок про те, що наведені позивачем окремі положення договору як несправедливі, не можуть вважатись такими з огляду на суть фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, яка за договором надається відповідачем позивачу, а також оцінюючи зміст договору в цілому.

Також судом не встановлено істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, оскільки положення угоди, в яких закріплені права і обов'язки сторін, не суперечать вимогам чинного законодавства, та містять взаємні права та обов'язки сторін за угодою.

Крім того, позивачем не вказано, чи є зазначені ним обставини відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" підставою для зміни або визнання недійсними саме цих (яких конкретно) умов договору та чи є підстави для визнання недійсним договору в цілому.

Так за змістом ч.5 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів").

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", за якими умови договору визнаються несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Позивач (його представник) не вказав та не надав належних та допустимих доказів на підставі яких конкретних ознак, зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" слід кваліфікувати умови договору як несправедливі, і чи тягне несправедливість цих умов недійсність договору в цілому. Не обґрунтованими також позивачем наданими для дослідження судом доказами посилання на дисбаланс (нерівність прав та обов'язків сторін за угодою), як і не зазначено яка саме конкретна умова договору є несправедливою та є безпосередньою та єдиною умовою істотного дисбалансу прав на шкоду споживача.

У зв'язку з цим є неправомірними є посилання позивача на неправомірність дій відповідача, внаслідок яких позивачем через юридично значущою помилку у сприйнятті їм як суб'єктом правочину очікуваного юридичного результату, оскільки як встановлено в судовому розгляді на підставі досліджених доказів угода укладена сторонами добровільно з розумінням змісту її умов та взаємних прав та зобов'язань.

Згідно положень ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Крім того, позивач посилається на недійсність Договору та в обгрунтування свого позову називає дві взаємовиключні вимоги - укладення правочину під впливом обману (абз.2 стор.2 Позову) та (останній абз. стор.7 Позову. Проте, позивач не навів жодного доказу, що його обманювали щодо природи правочину або прав чи обов'язків за Договором. Позивачем не зазначено які положення, що зазначені в Договорі, не відповідають дійсності.

Відповідно до ч.1 ст . 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.1 ст.137 ЦПК України передбачає, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Суд зазначає, що жодною стороною по справі клопотання/заяви про витребування доказів до суду не надано, як і не зазначено жодною особою, яка бере участь у справі, про підстави для звільнення від доказування обставин, на які вони посилаються в обґрунтування вимог/заперечень.

Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно до п.п.1),2) ч.1 ст.214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення суд окрім іншого вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, непідтвердженими наданими до суду доказами та є такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Частиною 2 статті 214, ст.360-7 ЦПК України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень, при чому суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд зазначає, що на виконання вказаних норм ЦПК України при ухваленні рішення враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-40цс 13 від 11.09.2013 року, підстав для відступлення від вказаної правової позиції ВСУ судом не встановлено.

Оскільки згідно положень п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, проте позовні вимоги залишені без задоволення, доказів судових витрат відповідача згідно ч.4 ст.88 ЦПК України до суду не надано, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10,11,60 ЦПК України, ст. ст. 203,215,627,632 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Просто" про визнання правочину недійсним та застосування реституції, відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Г. Черкасенко