У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту народження дитини,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту народження дитини.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15) зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України, позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; зазначення ціни позову, до позову має додаватися документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 2571 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Слід звернути увагу на те, що з незрозумілих причин в якості заявника зазначена ОСОБА_1, проте до заяви долучені копія паспорту громадянина України СЮ 181415 та картка платника податків на імя ОСОБА_2. Дані розбіжності у змісті заяви заявником не усунені та жодним чином не оговорені.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1, заявником зазначено, що вона 05 жовтня 2016 року в м. Ялта АР Крим народила хлопчика і є матірю народженої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, згідно наданої заявником копії паспорту громадянина України СЮ 181415, її прізвище ОСОБА_2, а не ОСОБА_3. Крім того, як вбачається з долученої до матеріалів заяви медичного свідоцтва про народження серії 35 № 019391, ОСОБА_4 перебуває у шлюбі, натомість, будь-яких даних про перебування у шлюбі громадянки України ОСОБА_2 не надано.

З урахуванням викладеного, а також положень статті 257-1 ЦПК України, яка вказує, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника, заявнику слід зазначити документи, які підтверджують її родинні відносини з дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Отже, обовязковим документом, що додається до заяви про встановлення факту народження дитини, повинна бути відповідь про неможливість реєстрації факту народження, проте заявником вказаного документу до заяви додано не було, що унеможливлює розгляд даної заяви.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, як випливає зі змісту заяви, вбачається, що заявник ОСОБА_1, яка не перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, в заявлених вимогах просить визнати його батьком дитини. Тобто, заявник просить суд визначити судовим рішенням про встановлення факту народження дитини батька дитини, але, оскільки відповідно до норм Сімейного кодексу України визначення походження дитини від батька залежить від перебування жінки-матері у шлюбі, від моменту зачаття та народження, а у разі спору з цього питання, він вирішується у суді в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 119,120 ЦПК України, повинен залишити її без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів із дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту народження дитини, залишити без руху.

Надати заявнику строк в 5 (п'ять) днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Роз'яснити заявнику, що в разі невиконання вимог ухвали в зазначений термін, матеріали заяви будуть вважатись неподаними та повернуті заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: