Справа № 577/3313/16-ц
Провадження № 2/577/1189/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2016 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,
за участі секретаря Сущенко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопі Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів утримання малолітньої дитини в розмірі 5 154 грн 39 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 8 квітня 2015 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, розмірі 700 грн щомісяця до досягненням сином повноліття. Однак відповідач сплачує аліменти нерегулярно, у зв»язку з чим станом на 1 серпня 2016 року за ним утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 5 213 грн 33 коп. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, прохає стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2015 року до червня 2016 року в розмірі 5 154 грн 39 коп, а також стягнути на її користь понесені судові витрати.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі. У своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с. 23).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з»явився, в той час як він належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 26-28), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 224 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 577/1147/15, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 8 квітня 2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісяця, починаючи з 16 березня 2015 року до досягнення сином повноліття (а.с. 9, 10).
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 8 квітня 2016 року набрало законної сили 21 квітня 2015 року (матеріали цивільної справи № 577/1147/15)

З метою виконання вищевказаного рішення суду, Конотопським міськрайонним судом Сумської області 2 квітня 2015 року у справі № 577/460/15 був виданий виконавчий лист, який був пред»явлений позивачем до виконання до Конотопського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 11, 19).

25 грудня 2015 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище «Гузинець» на «Тьо» (а.с. 7).

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, який проведений старшим державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ларіоновою М.Є., заборгованість ОСОБА_2 щодо сплати на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за виконавчим листом, виданим 22 квітня 2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області, станом на 31 липня 2016 року складає 5 213 грн 33 коп (а.с. 19).

Статтею 180 СК України передбачений обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач не виконує в повному обсязі зобов»язання щодо сплати аліментів на утримання сина.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем не надано доказів того, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок несвоєчасної виплати його заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини.

За правовою природою аліментні зобов»язання - це періодичні платежі, які боржник зобов»язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов»язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов»язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов»язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісяця, строк виконання цього обов»язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме такий правовий висновок застосування зазначених норм матеріального права міститься в постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року (справи № 6-94цс15, № 6-2589цс15, № 6-300цс16 та), які, згідно із ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України.

Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки (а.с. 5) не відповідає наведеним вище правовим висновкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_1 прохає стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2015 року до червня 2016 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 30 листопада 2015 року (за період з 16 березня 2015 року до 30 листопада 2015 року) заборгованість ОСОБА_2 щодо сплати аліментів на утримання дитини становила 5 973 грн 33 коп.

В той же час за період з 16 березня 2015 року до 30 листопада 2015 року відповідачем були сплачені аліменти в розмірі 6360 грн 00 коп (362 грн 00 коп - у березні 2015 року +2000 грн 00 коп - у травні 2015 року + 2000 грн 00 коп - у серпні 2015 року + 1998 грн 00 коп - у вересні 2016 року).

Таким чином сума станом на 1 грудня 2015 року переплати по аліментам становила 386 грн 67 коп (6360 грн 00 коп - сума аліментів, яка була сплачена - 5 973 грн 33 коп - сума заборгованості по аліментам).

Оскільки станом на 1 грудня 2015 року переплата по аліментам становила 386 грн 67 коп, то вказана сума має бути врахована при визначенні заборгованості по аліментам за грудень 2015 року та розмір заборгованості зі сплати аліментів за грудень 2015 року становить 313 грн 33 коп (700 грн - поточна заборгованість по аліментам за грудень 2015 року - 386 грн 67 коп - сума переплати по аліментам)

Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів на утримання малолітньої дитини за період з 1 грудня 2015 року до 30 червня 2016 року становить за:

- грудень 2015 року: 313 грн 33 коп х 1% х 31 день = 97 грн 13 коп;

- січень 2016 року: 700 грн 00 коп х 1% х 31 день =217 грн 00 коп;

- лютий 2016 року: 700 грн 00 коп х 1% х 29 днів = 203 грн 00 коп;

- березень 2016 року: 700 грн 00 коп х 1% х 31 день = 217 грн 00 коп;

- квітень 2016 року: 700 грн 00 коп х 1% х 30 днів = 210 грн 00 коп;

- травень 2016 року: 700 грн 00 коп х 1% х 31 день = 217 грн 00 коп;

- червень 2016 року: 700 грн 00 коп х 1% х 30 днів = 210 грн 00 коп.

Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 1 грудня 2015 року до 30 червня 2016 року складає 1 371 грн 13 коп (97 грн 13 коп + 217 грн 00 коп + 203 грн 00 коп +217 грн 00 коп + 210 грн 00 коп + 217 грн 00 коп + 210 грн 00 коп).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за період з 1 грудня 2015 року до 30 червня 2016 року в розмірі 1 371 грн 13 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп (а.с. 1), а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн 00 коп (а.с. 11 а).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на 26, 6 % (позивач прохала стягнути на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 5 154 грн 39 коп, а судом стягнута неустойка в розмірі 1 371 грн 13 коп (1 371 грн 13 коп : 5 154 грн 39 коп х 100)).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на правову допомогу.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Як вбачається з Єдиного реєстру адвокатів України, Сомок А.О. має право на надання правової допомоги як адвокат.

Як роз»яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Адвокат Сомок А.О. виконала взяті на себе зобов»язання за договором про надання правової допомоги від 9 серпня 2016 року, зокрема, склала позовну заяву (а.с.1-2, 12).

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб»єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році мінімальну заробітну плату встановлено з 1 травня 2016 року: у місячному розмірі - 1450 гривень, у погодинному розмірі - 8 грн 69 коп.

З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 580 грн 00 коп (1450 грн. х 40%) та бути нижчим 8 грн 69 коп за 1 годину роботи особи, яка надавала правову допомогу.

За надання консультації та складання позовної заяви ОСОБА_1 10 серпня 2016 року сплатила адвокату Сомок О.А. 500 грн 00 коп (а.с. 11 а), що не перевищує розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого законом за 1 годину роботи адвоката.

Виходячи з наведеного з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 146 грн 62 коп (551 грн 20 коп х 26, 6 %) та витрат на правову допомогу в розмірі 133 грн 00 коп (500 грн 00 коп х 26,6 %).

Керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 ст.ст. 10, 11, 56, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за період з 1 грудня 2015 року до 30 червня 2016 року в розмірі 1 371 грн 13 коп (одна тисяча триста сімдесят одна грн 13 коп).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 146 грн 62 коп (сто сорок шість грн 62 коп) та витрат на правову допомогу в розмірі 133 грн 00 коп (сто тридцять три грн 00 коп), всього 279 грн 62 коп (двісті сімдесят дев»ять грн 62 коп).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Ярмак О. М.