Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
_____________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/3259/16-ц

Номер провадження : 2/484/2385/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої належить житловий будинок та земельна ділянка для його будівництва та обслуговування, розміром 0,25 га, що розташовані по АДРЕСА_1. 23.11.2011 р. її батько слав заповіт, який був посвідчений секретарем Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за реєстровим номером 8, за умовами якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і все те, що належало б йому на день смерті, заповів позивачу. 19.09.2016 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. В отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку нотаріусом їй було відмовлено, оскільки спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючого документа на вищезазначену ділянку. Згідно з інформаційною довідкою Управління Держгеокадастру у Первомайському районі право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2. Ураховуючи викладене просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність; проти позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до таких висновків.

17.06.2009 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,25 га. На присадибній ділянці споруджено: цілий житловий будинок , загальною площею 57,2 кв. м., житловою площею 26,9 кв. м., зазначені на плані літ. «А-Ж», літня кухня-сарай - літ «Б», сарай - літ. «В», сарай - літ. «Д», погріб - літ «Є», водопровід № 1, огорожа № 2 - 4. Зазначений договір містить відомості, що житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,25 га, державний акт НОМЕР_2, виданий Лукашівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області 22.04.1996 р. на підставі рішення ХІІ сесії ХХІ скликання Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 23.12.1993 р.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 22.04.1996 р. земельна ділянка № 1 присадибна ділянка, площею 0,25 га, розташована на території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, належить ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197. Зазначений державний акт має виправлення, а саме: «ОСОБА_2» закреслено та записано «ОСОБА_3».

Відповідно до листа № 29-14.05-0.5-3319/0/25-16 Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області згідно з Книгами записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадян по Лукашівській сільській раді, державний акт НОМЕР_2 від 22.04.1996 р., зареєстрований за номером 197, був виданий громадянці ОСОБА_2.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 19.09.2016 р. державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-813, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 68758538 від 22.09.2016 р. власником вищезазначеного будинку є ОСОБА_1.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2016 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_4, оскільки спадкодавцем не здійснено відповідно до вимог чинного законодавства перехід права власності на спадкову земельну ділянку.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 16.04.2004р. за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007р. №997-V- і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Вирішуючи питання про захист права власності на майно, суд виходить з того, що правовий режим майна визначається з урахуванням законодавства, чинного на момент набуття права на відповідне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що, оскільки до позивача перейшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1; відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 22.04.1996 р. право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в межах плану, розташовану на території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, передану як присадибну ділянку ОСОБА_2; договором 17.06.2009 р ОСОБА_4 було відчужено житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,25 га.; спадкодавцем ОСОБА_4 не здійснено відповідно до вимог чинного законодавства перехід права власності на спадкову земельну ділянку, право позивача підлягає судовому захисту.

Ураховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 16, 328 ЦК ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

- позовну заяву задовольнити в повному обсязі;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку для особистого підсобного господарства, площею 0,25 га, в межах згідно з планом зазначеним у державному акті на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 22.04.1996 р., розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна