АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення суми заборгованості по недоплаті пенсії, нарахованої за рішенням адміністративного суду,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2016 року,-

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що стягнення нарахованої пенсії на користь позивача призведе до її подвійного стягнення.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

На підставі наказу ГУ МВС України в Одеській області від 31 серпня 2011 року № К/800/598/14 ОСОБА_1 звільнено у запас.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обчислення йому пенсії без застосування розрахунку грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи оклад за посадою, військового (спеціального) звання, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 31 серпня 2011 року, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи оклад за посадою, військового (спеціального) звання, процентної надбавки та вислуги років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Проте, відповідачприсуджену заборгованість не виплатив.

Тому позивач, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 31 серпня 2011 року по 31грудня 2015 року в сумі 186 787грн. 08 коп.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року, 24 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

28 лютого 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 42246726.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив спірні правовідносини та обґрунтовано виходив із того, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Такі судові рішення підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Тому повторне стягнення вже визначеної рішенням суду грошової суми не відповідає вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності відповідача, що полягає у тривалій невиплаті заборгованості, колегія суддів виходила із відсутності обставин, які б давали підстави вважати, що дану справу неможливо розглянути до вирішення іншої.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на ст. 1173 ЦК України, колегія суддів відхиляє, оскільки такими підставами не обґрунтовувались позовні вимоги про стягнення нарахованої пенсії.

Інші доводи також не дають підстав вважати, що судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 січня 2016 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук