Справа № 369/9829/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/3990/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 28.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив - Банк» на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив - Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки,-

встановила:

у вересні 2015 року ПАТ КБ «Актив - Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ КБ «Актив-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Актив - Банк» та ОСОБА_3 17 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір №1017/05.

За умовами Кредитного договору Банк відкрив Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію і надав кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищувала 40 000 євро на поточні потреби та будівництво із щомісячною сплатою 14% річних за користування кредитом.

Позичальник зобов'язався погашати кредит за наступним графіком: починаючи з грудня місяця 2008 року щомісячно, не пізніше п'ятого числа місяця, частинами не менше, як 834 євро та кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 16 жовтня 2012 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором 17 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та Банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мудрою О.М., реєстровий №335, згідно якого в іпотеку ПАТ КБ «Актив - Банк» передано земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) площею 0,1388 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Станом на 21 серпня 2015 року загальна заборгованість позичальника, ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Актив - Банк» за кредитним договором №1017/05 від 17 жовтня 2007 року становила 63 472,35 євро ( за курсом НБУ станом на 27 серпня 2015 року еквівалентно 1 526 775,07 гривень; курс за один євро - 24,054176 гривень), в тому числі: - 40 000,00 євро (що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 962 167 гривень) - сума простроченої заборгованості за кредитом; - 4 357,37 євро (що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2015 року еквівалентно 104 812 гривень) - сума заборгованості за простроченими процентами; - 19 114,98 євро (що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2015 р. еквівалентно 459 795 гривень) - сума пені.

У зв'язку з невиконанням боржником умов Кредитного договору, 27 серпня 2015 року метою позасудового врегулювання спору, банком було направлено ОСОБА_3 вимогу №1809/11-1 від 27 серпня 2015 року про погашення суми заборгованості повідомлено, що у разі, якщо зазначена вимога не буде виконана, банком будуть вжиті заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, станом на момент подання даної позовної заяви вимога Кредитора не виконана.

Згідно положень п.4.2. іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання Іпотекодавцем у встановлений строк вимог Кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитною угодою у Банку виникає право звернутись до суду з метою звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом набуття права власності на нього.

Відповідно до умов іпотечного договору узгоджена сторонами оціночна вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки становить 456 600 гривень.

Просив звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 17.10.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мудрою О.М., реєстровий №335, земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) площею 0,1388га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, державний акт на право власності на землю (НОМЕР_1), виданий 19.06.1996р. Тарасівською сільською Радою народних депутата на підставі рішення виконкому Тарасівської сільської Ради народних депутатів 18.03.1999 р. № 28/24. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 961 оціночною вартістю 456 600 гривень, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3 шляхом набуття на нього права власності ПАТ КБ «Актив-Банк» в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №1017/05, укладеним 17.10.2007 р. з ТОВ КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_3 у розмірі 63 472,35 євро, що за курсом НБУ станом на 27.08.2015 р. еквівалентно 1 526 775,07 гривень; курс за один євро - 24,054176 гривень), в тому числі: - 40 000,00 євро (що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 962 16 гривень) - сума простроченої заборгованості за кредитом; - 4 357,37 євро (що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 104 81 гривень) - сума заборгованості за простроченими процентами; - 19 114,98 євро (що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 459 79 гривень) - сума пені.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «Актив - Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, таке що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просив скасувати рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мудрою О.М., реєстровий №335, земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) площею 0,1388 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, державний акт на право власності на землю (НОМЕР_1), виданий 19.06.1996 року Тарасівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Тарасівської сільської ради народних депутатів від 18.03.1999 року № 28/24. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 961 оціночною вартістю 456 600,00 грн., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 шляхом набуття на нього права власності ПАТ КБ «Актив - Банк» в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 1017/05, укладеним 17.10.2007 року між ТОВ КБ «Актив - Банк» та ОСОБА_3 у розмірі 63 472,35 євро (що за курсом НБУ станом на 27.08.2015 року еквівалентно 1 526 775,07 гривень; курс за один євро - 24 054176 гривень), в тому числі: - 40 000,00 євро (що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 962 167,04 гривень) - сума простроченої заборгованості за кредитом; - 4 357,37 євро (що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 104 812,94 гривень) - сума заборгованості за простроченими процентами; - 19 114,98 євро (що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 459 795,09 гривень) - сума пені.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ПАТ КБ «Актив - Банк» посилається на те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору.

Апелянт, стверджує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтував це тим, що позовні вимоги не доведені в частині того, що нібито у відповідача відсутнє право власності на земельну ділянку, що була передана нею в іпотеку ПАТ КБ «Актив - Банк».

Також, ПАТ КБ «Актив - Банк», вважає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказував на те, що позивач нібито пропустив процесуальний строк зверненням до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Крім того, апелянт, стверджує, що позивач вчасно звернувся до суду за захистом свого права, отримав судове рішення та передав виконавчий документ повноважним органам для виконання, а тому до позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки судом першої інстанції неможливо застосувати нібито пропущені строки позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ КБ «Актив-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Актив - Банк» та ОСОБА_3 17 жовтня 2007 року укладено кредитний договір №1017/05.

За умовами Кредитного договору Банк відкрив Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію і надав кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищувала 40 000 євро на поточні потреби та будівництво із щомісячною сплатою 14% річних за користування кредитом.

Позичальник зобов'язався погашати кредит за наступним графіком: починаючи з грудня місяця 2008 року щомісячно, не пізніше п'ятого числа місяця, частинами не менше, як 834 євро та кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 16 жовтня 2012року.

З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором 17 жовтня 2007 року між ним та Банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мудрою О.М., реєстровий №335, згідно якого в іпотеку ПАТ «Комерційний Банк «Актив - Банк» передано земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) площею 0,1388 гектарів, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Петра Могили.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами, станом на 21.08.2015 р. загальна заборгованість позичальника, ОСОБА_3, перед публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Актив Банк» за кредитним договором № 1017/05 від 17.10.2007 р. становить 63 472,35 євро ( за курсом НБУ станом на 27.08.2015 р. еквівалентно 1 526 775,07 гривень; курс за один євро - 24,054176 гривень), в тому числі: - 40 000,00 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 962 167 гривень) - сума простроченої заборгованості за кредитом; - 4 357,37 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 104 812 гривень) - сума заборгованості за простроченими процентами; - 19 114,98 євро(що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 р. еквівалентно 459 795 гривень) - сума пені.

У зв'язку з невиконанням Боржником умов Кредитного договору, 27 серпня 2015 року метою позасудового врегулювання спору, банком було направлено ОСОБА_3 вимогу №1809/11-1 від 27 серпня 2015 року про погашення суми заборгованості повідомлено, що у разі, якщо зазначена вимога не буде виконана, Банком будуть вжиті заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що укладений між сторонами договір не містить чітких норм, які б надавали право позивачеві вимагати задоволення своїх вимог як іпотекодержателя шляхом передачі права власності на об'єкт іпотеки, обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів не узгоджується із положеннями іпотечного договору. Чинне законодавство не містить норм права, які надавали іпотекодавцю відповідне право вимоги без врегулювання умовами договору.

Також, суд першої інстанції вважав безпідставними позовні вимоги в частині переходу до позивача права власності на земельну ділянку «за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна», оскільки вони не ґрунтуються на законі, не конкретизовані, суду не подано будь-яких доказів оціночної (ринкової) вартості предмету іпотеки. Крім того, моменти винесення судового рішення, замовлення і проведення оцінки майна, проведення державної реєстрації є різними за часом.

Крім того, суду першої інстанції не подано доказів виникнення у відповідача ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1388га, що знаходиться по с. Тарасівка, вул. Петра Могили, зокрема не доведено обставини виготовлення та видачі правовстановлюючого документа на землю (державного акту на право власності на земельну ділянку), державної реєстрації такого права власності уповноваженим державним органом.

Також, кінцевий строк повернення кредиту у спірних правовідносинах - 21.08.2015 року, за рішенням суду від 02.11.2010 року стягнуто всю суму кредитної заборгованості.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ст.ст.572,575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст.590 ЦК України.

Згідно ст.ст.11,33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно п.п.«а»,«б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Аналогічні положення містяться також і в інших нормах права, зокрема в ст.19, ч.ч.1,6 ст.20, ст.21 Закону України «Про заставу», ч.2 ст.25, п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Укладений між сторонами договір не містить чітких норм, які б надавали право позивачеві вимагати задоволення своїх вимог як іпотекодержателя шляхом передачі права власності на об'єкт іпотеки, обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів не узгоджується із положеннями іпотечного договору. Чинне законодавство не містить норм права, які надавали іпотекодавцеві відповідне право вимоги без врегулювання умовами договору.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України, ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» суду першої інстанції не було подано достатніх даних та належних і допустимих доказів обставин, які підлягають обов'язковому зазначенню у рішенні суду у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, не було подано жодних доказів вартості предметів іпотеки станом на час звернення до суду або розгляду справи судом першої інстанції, в позовних вимогах не визначено вартість майна, що позбавило суд об'єктивно оцінити співмірність та обґрунтованість позовних вимог банку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині переходу до позивача права власності на земельну ділянку «за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна», оскільки вони не ґрунтуються на законі, не конкретизовані, суду не подано будь-яких доказів оціночної (ринкової) вартості предмету іпотеки. Крім того, моменти винесення судового рішення, замовлення і проведення оцінки майна, проведення державної реєстрації є різними за часом.

За наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ КБ «Актив Банк», за загальними нормами цивільного судочинства має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Однак при вирішенні спору суд зобов'язаний дотримуватись загальних засад цивільного судочинства, зокрема щодо диспозитивності та змагальності сторін.

Пунктом 1 іпотечного договору від 17.10.2007 року передбачено, що зазначена земельна ділянка належить іпотекодавцеві на праві власності.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Актив - Банк» відхилити, рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді