АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6707/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3134/16Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Гальонкіна С.А.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю: стягувача ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3,

боржника - ОСОБА_4 ОСОБА_5 Анаолія,

представника боржника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах довірителя - ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2015 року по справі за поданням державного виконавця про застосування заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року головний державний виконавець ВДВС Полтавського РУЮ ОСОБА_7, звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_5 за межі України.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні у ВДВС Полтавського РУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1135 від 01.11.2000 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_8 аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу на утримання неповнолітніх дітей і до досягнення ними повноліття. Заборгованість по виконавчому документу станом на 01.05.2015 року становить 77969,72 грн.

Від стягувача на адресу ВДВС надійшла заява з проханням звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Незважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, рішення ним не виконується. А тому, з метою недопущення уникнення боржником відповідальності, державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2015 року задоволено подання головного державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Ленінського районного суду м. Полтави по справі № 2-1135 від 01.11.2000 року.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив представник боржника адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_5), в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця в повному обсязі.

Апелянт зазначив, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 (до зміни прізвища ОСОБА_5) із 2002 року проживає за межами України. Зміна прізвища пов`язана із укладенням ним шлюбу із громадянкою ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_4. На даний час він є громадянином ОСОБА_9.

У вересні 2016 року апелянт приїхав з ОСОБА_9 до України, а при перетині кордону при виїзді з України йому було відмовлено в перетинанні державного кордону України на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2015 року.

Вказав, що зважаючи на те, що ОСОБА_4 ОСОБА_5 із 2000 року в Україні не проживає і відповідно не має в країні роботи, позбавлений позбавлений засобів до існування. За таких умов виконання судового рішення і повернення боргу із сплати аліментів є неможливим, а тому такий захід забезпечення виконання судового рішення є неефективним.

Апелянт вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, вказуючи на те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, факт чого не був підтверджений належними доказами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Так, судом першої інстанції з матеріалів виконавчого провадження вірно встановлено та не заперечується сторонами, що на примусовому виконанні у ВДВС Полтавського РУЮ є виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1135 від 01.11.2000 року, виданого Ленінським районним м. Полтави про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття (а.с. 3).

Жодним документом не підтверджено доводів подання про те, що заборгованість по виконавчому документу станом на 01.05.2015 року становить 77969,72 грн.

Проте, у матеріалах справи міститься довідка про те, що загальна сума заборгованості станом на 22.02.2015 року становить 61710 грн. (а.с. 4).

Згідно з актом державного виконавця від 15.05.2015 року боржник ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 не проживає. Місце проживання не відоме. За вказаною адресою зареєстровані інші особи. Вказані обставини також підтвердженні довідкою КП ЖЕО Терешківської сільської ради (а.с. 6, 8).

18.05.2015 року стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_8 написала заяву до ВДВС про оголошення розшуку та обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_8 ОСОБА_4 (а.с. 7).

До матеріалів справи апелянтом додано рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 25.05.2015 року за цивільною справою № 554/6707/15-ц (а.с. 26).

23 березня 2002 року ОСОБА_5 уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу та є громадянином ОСОБА_9 (а.с. 27).

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів у підтвердження того, що громадянин України ОСОБА_5 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а тому наявні були усі підстави застосувати до нього заходи забезпечення виконання рішення суду та тимчасово обмежити боржника у його праві виїзду за межі України.

Проте, з таким висновок колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 37-1 ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Аналіз перелічених норм закону дає підстави стверджувати, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_5 рішення суду.

Державний виконавець вказує на невиконання у повному обсязі боржником ОСОБА_5 своїх зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями про стягнення аліментів у сумі 77969,72 грн. станом на 01.05.2015 року.

Проте, будь-яких доказів свідомого навмисного ухилення від сплати аліментів матеріали справи не містять. Невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

У зв'язку із вищевикладененим не знаходять свого підтвердження висновки суду щодо ухиляння боржника від виконання судового рішення.

З огляду на викладене вбачається, що державним виконавцем не доведено належним чином факт навмисного невиконання ОСОБА_5 (ОСОБА_4 ОСОБА_5) рішення суду та свідомого ухиляння від виплати боргу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не перевірено наявності обґрунтованих підстав для обмеження ОСОБА_5 (ОСОБА_4 ОСОБА_5) у праві виїзду за межі України, та висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2015 року з постановленням нової, про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись п. 2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах довірителя - ОСОБА_4 ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_5) - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2015 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання головного державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ ОСОБА_7 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

ОСОБА_12