З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І.
при секретарі Гечка К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог радгосп-завод «Великолазівський» про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Радгосп-завод «Великолазівський» про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Посилаються на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей, працювала в радгосп-заводі «Великолазівський» і їй було виділено квартиру АДРЕСА_2. 18.02.1998 р. вона, відповідач та їхні діти прописалися в дану квартиру. Вона є основним квартиронаймачем вказаної квартири згідно укладеного з нею договору найму житла. Квартира є державним житлом та перебуває на балансі радгосп-заводу «Великолазівський». У 2002-му році вони з відповідачем розірвали шлюб і останній перейшов проживати за іншою адресою. Враховуючи, що відповідач не виписався з квартири, вона тривалий час сплачує надлишкові кошти комунальні послуги, а тому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом в АДРЕСА_2, внаслідок відсутності його в цьому житлі понад шість місяців.
Позивачка та її адвокат в судове засідання не з'явилися, так як подали до суду письмову заяви відповідно до якої просять розглянути справу без їхньої участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення у пресі, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи радгосп-заводу «Великолазівський» (ДП) в судове засідання не з'явився. Відповідно до письмової заяви в.о. директора ДП «Великолазівський», просять розглянути справу без їхнього представника, проти позову не заперечують.
Зі згоди позивачки та її адвоката, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно наказу радгосп-заводу «Великолазівський» за № 34 від 17 жовтня 2007 року позивачці ОСОБА_1 надано та закріплено за нею приміщення в гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 11).
Відповідно до договору найму № 30 від 26 жовтня 2007 року, укладеного між радгосп-заводом «Великолазівський» та ОСОБА_1, останній та членам її сім'ї - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано у безстрокове користування житлове приміщення, квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).
Згідно до даних паспорту громадянина України ОСОБА_1, вона з 18 лютого 1998 року зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с. 4).
22 березня 2002 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 9).
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. ст.3 ЦПК України Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Згідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином на ім'я якого видано ордер.
Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ст. 63 ЖК України).
Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення (ст. 64 ЖК України).
З позовної заяви встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад шість місяців, не платить за житло, не несе витрат на утримання житла.
Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього ж Кодексу.
Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму житлового приміщення.
Виходячи з положень ст. 71 ЖК та роз'яснень, даних у п. 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею.
Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Позивачка на підставі ст. 72 ЖК України звернулася до суду. Нормою даної статті передбачено, що визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням у разі відсутності цієї особи понад встановлених термінів проводиться в судовому порядку.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач відсутній у вказаній квартирі понад шість місяців без поважних причин, квартиру покинув добровільно, як стверджує позивачка комунальні платежі за квартиру вона оплачує самостійно, а тому, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у зазначений квартирі є підставними і підлягають до задоволення.
Відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487.2 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 71, 72, 163 ЖК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.