Справа № 472/703/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2016 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Веселинівська селищна рада Миколаївської області, про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В зазначеному будинку крім позивачки зареєстрована, але з 2005 року не проживає відповідач ОСОБА_2. Відповідачка приблизно до 2000 року проживала разом з її сином однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У зв'язку з народженням їх спільних дітей, її онуків, вона дала згоду на реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 у своєму будинку.

В 2000 році відповідачка припинила сімейні відносини з її сином та переїхала до іншого місця проживання. В 2011 році відповідачка вийшла заміж та знялась з місця реєстрації та зареєструвалась за адресою свого чоловіка: АДРЕСА_2.

Через деякий час, ОСОБА_2 знов звернулась до позивачки з проханням надати дозвіл на реєстрацію її місця проживання, на що позивачка погодилась, оскільки біля неї проживали та продовжують проживати діти відповідачки. При цьому відповідачка продовжувала проживати біля свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач зверталась до відповідача з проханням знятися з реєстрації місця проживання в належному їй на праві власності будинку, в зв'язку з тим, що вона там не проживає більше 10 років, але відповідачка відмовилась.

Реєстрація відповідачки порушує права позивача як власниці житлового будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв'язку з чим вона просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та з підстав зазначених у позові просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки не повідомила.

Представник третьої особи Веселинівської селищної ради Миколаївської області Фролова Ю.С. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних причин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Право власності позивача на житловий будинок підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 08 червня 1999 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 510 та реєстраційним посвідченням Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 06 липня 1999 року.

Згідно будинкової книги для прописки громадян, в зазначеному будинку крім позивачки зареєстрована відповідач ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка до 2000 року проживала разом з сином позивачки, ОСОБА_4, однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час фактичних шлюбних відносин в них народились спільні діти. В зв'язку з народженням дітей, позивач надала згоду на реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 у своєму будинку. Однак в 2000 році відповідачка ОСОБА_2 припинила сімейні відносини з сином позивачки та переїхала до іншого місця проживання.

06 квітня 2011 року відповідачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, після чого знялась з місця реєстрації та зареєструвалась за адресою свого чоловіка: АДРЕСА_2.

Однак, в 2013 році ОСОБА_2 знов звернулась до позивачки з проханням надати дозвіл на реєстрацію її місця проживання в будинку, що належить позивачці, на що остання погодилась і 18 вересня 2013 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Не зважаючи на реєстрацію свого місця проживання відповідачка продовжувала проживати біля свого чоловіка ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2.

З 2005 року і по теперішній час відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає, особистих речей не залишила. Відповідачка добровільно залишила дане житлове приміщення, забрала свої речі та виїхала. Вказані факти знайшли підтвердження в судовому засіданні, згідно з поясненнями позивача та показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні.

На сьогоднішній день позивачка, як власниця житлового будинку має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй у цьому, а тому вона звернулась до суду.

Суд вважає, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу ОСОБА_1 у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 є членом родини власниці житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1, добровільно залишила даний житловий будинок та не проживає в ньому більше одного року, без поважних на те причин та у неї відсутні договірні відносини щодо користування житлом з власником будинку, суд вважає за необхідне визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О.