Справа № 758/7124/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №БН/2013-12 від 26.12.2013 року.

Зазначають, що згідно з умовами Кредитного договору (пункти 2.1., 2.2. статті 2 Кредитного договору) ними було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по Кредиту не більше 14500 грн. на строк до 30.11.2015 року включно, кредит надавався для оплати відповідних операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів Клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій.

Відповідно до пункту 2.3. статті 2, пункту 7.2.4. статті 7 Кредитного договору відповідач зобов'язувався сплачувати щомісяця проценти за користування Кредитом у розмірі 36,00 % річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані, та в дату остаточного повернення Кредиту.

Згідно із пунктом 4.1. статті 4 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом за поточний місяць здійснюється виходячи з розміру процентної ставки, визначеної згідно з умовами цього Договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються Кредитором щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця та в дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці, в якому настане термін, визначений пунктом 2.2. Кредитного договору, по дату припинення дії Кредитної лінії (включно).

Посилаються на те, що в порушення умов Кредитного договору (пунктів 2.1., 2.3., 7.2.1., 7.2.2., 7.2.4.) та статті 526 ЦК України станом на 14 грудня 2015 року зобов'язання Відповідача в частині погашення Кредиту та процентів залишаються невиконаними.

Згідно із пунктами 9.1. та 9.2. статті 9 Кредитного договору у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом/овердрафтом та/або процентами за кредитом/овердрафтом, Відповідач сплачую Банку за кожний прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Звертають увагу суду на те, що незважаючи на вимоги зазначених норм закону та умов договору, відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, передбачені Кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим останній станом на 14.12.2015 року має непогашену заборгованість, розмір якої становить 6954,40 грн. з яких: -2911,18 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); 2039,38 грн. - заборгованість за процентами; 739,52 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1264,32 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за Кредитом (основним боргом).

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 612, 1048, 1050 ЦК України та умовами договору звертаються до суду з даним позовом та просять суд стягнути з відповідача на їх користь зазначену заборгованість за кредитним договором.

З урахуванням ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливістю надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта») відповідач ОСОБА_1 про день, місце та час розгляду справи повідомлявся через офіційний веб - сайт Подільського районного суду м. Києва (офіційний веб - портал судова влада України).

Представник позивача та відповідач в судове не з'явилися, про день час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника позивача до суду надано заяву, згідно якої останній просить розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідача суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 26.12.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №БН/2013-12 та відкрито йому кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по Кредиту не більше 14500, 00 грн. на строк до 30.11.2015 року включно.

Статті 202, 203 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, частина перша статті 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При системному аналізі зазначених норм чинного цивільного законодавства України з врахуванням тих правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачкою, суд приходить до висновку, що заява відповідача разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, дійсно складають кредитний Договір, який вважається укладеним 26.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1, оскільки саме в цей день він був ознайомлений із фінансовими умовами надання кредиту у зв'язку з чим до відносин, які склалися між сторонами підлягають застосуванню норми ст.ст. 1054-1056-1 Параграфа 2 ЦК України (Кредит).

Як вбачається з наданих суду матеріалів Кредит надавався для оплати відповідних операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів Клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій, а відповідач зобов'язувався сплачувати щомісяця проценти за користування Кредитом у розмірі 36,00 % річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані, та в дату остаточного повернення Кредиту ( а.с.6-9).

Крім того, згідно із пунктом 4.1. статті 4 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом за поточний місяць здійснюється виходячи з розміру процентної ставки, визначеної згідно з умовами цього Договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються Кредитором щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця та в дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці, в якому настане термін, визначений пунктом 2.2. Кредитного договору, по дату припинення дії Кредитної лінії (включно).

Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що останнім було отримано кредитні кошти у розмірі 2911,18 грн., що підтверджується наданою суду поточною Випискою за контрактом (а.с.13-14).

Згідно посилань представника позивача в своєму позові, відповідач, отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушив свої договірні зобов'язання, які стосуються повернення кредиту та сплати процентів в строки передбачені Кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14.12.2015 року становила 6 954,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в підтвердження зазначених обставин надано суду Розрахунок заборгованості, який суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, який підтверджує факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитним договором в розмірі 6954,40 грн. і який в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростований останнім (а.с.10-12).

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що позичальником грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, однак ним свої зобов'язання за Договором, які стосуються повернення кредиту та процентів за його користування, не виконуються, чим порушуються майнові права позивача.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено та підтверджується наданою суду поточною Випискою за контрактом (а.с.13-14), що відповідач, отримавши кредитні кошти, в подальшому платежі, як то визначено умовами Договору, а саме повернення кредиту та сплати процентів за його користування, належним чином не здійснював.

Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зі змісту статті 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із пунктами 9.1. та 9.2. статті 9 Кредитного договору у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом/овердрафтом та/або процентами за кредитом/овердрафтом, Відповідач сплачує Банку за кожний прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що з 14 грудня 2015 року (день здійснення розрахунку заборгованості) по день ухвалення рішення, відповідачем зазначена сума заборгованості в добровільному порядку не погашена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та відповідачем, у зв'язку з чим його вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (основний борг) в розмірі 6954,40 грн., з яких: - 2911,18 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); 2039,38 грн. - заборгованість за процентами; 739,52 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1264,32 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за Кредитом (основним боргом), є доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність посилань позивача про порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором у зв'язку з чим вважає доведеними вимоги позивача про необхідність стягнення з відповідача на їх користь, як заборгованості за кредитним договором, так і суми штрафних санкцій за невиконання його умов.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем же, як вже зазначалося вище, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано жодного належного доказу в спростування позовних вимог позивача.

Крім того, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 525, 526, 541, 542, 543, 610, 611, 612, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», :

- заборгованість по Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №БН/2013-12 в розмірі 6954,40 грн.;

- судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко