Справа № 755/3062/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення і дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю., -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ПАТ «Фідобанк» на рішення і дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю.

Скарга обґрунтована тим, що 28.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №6-2346/10 на примусове виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/6211/2/11240 від 07 березня 2008 року в сумі 456 709,54 доларів США, що еквівалентно 3 616 774,18 грн. (згідно офіційного курсу НБУ станом на17.09.2010 року).

ПАТ «Ерсте Банк» звернулося до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області із зазначеним виконавчим документом, який перебував на виконанні з 14.04.2011 року по 29.09.2014 року.

На підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ № 6-2346/10 від 28.01.2011 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області був повернутий стягувачу з правом повторного пред'явлення згідно вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про заміну стягувача правонаступником, якою замінено стягувача ПАП «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 6-2346/10 року.

24.12.2015 року заявник звернувся повторно з заявою про відкриття виконавчого провадження, надавши оригінал виконавчого документа та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.12.2015 року (ВП № 49729822), заявнику відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого листа № 6-2346/10, виданого 28.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва.

В якості обґрунтування прийнятого рішення державним виконавцем зазначено те, що пред'явлений виконавчий документ перебував на виконанні у відділі з 14.04.2011 року по 29.09.2014 року, був повернутий стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з правом повторного пред'явлення згідно вимог ст.22 вказаного Закону в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто, в строк до 29.09.2015 року. Повторно виконавчий документ надійшов до відділу 25.12.2015 року, відтак, стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. При цьому, зазначено, що заявником не надано належних доказів своєчасного відправлення виконавчого листа (в строк до 29.09.2015 року) через засоби зв'язку.

Із зазначеною постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження ПАТ «Фідобанк» не погоджується, оскільки при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було взято до уваги положення пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Натомість, виконавчий документ, який пред'явлений до виконання, був виданий до набрання чинності вищезазначеним Законом, а тому строк для пред'явлення поданого для виконання виконавчого листа становить 3 роки.

Зазначена обставина державним виконавцем не була прийнята до уваги, прийнято необґрунтоване рішення про скорочення строку для пред'явлення виконавчого листа з 3 років до 1 року.

У зв'язку з вище викладеним, заявник просить визнати неправомірними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.12.2015 року (ВП № 49729822) з виконання виконавчого листа № 6-2346/10, виданого 28.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва; скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.12.2015 року (ВП № 49729822); зобов'язати державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 6-2346/10 виданий 28.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Представник заявника, підтримавши скаргу у направленій до суду письмовій заяві, просив її задовольнити.

Державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з'явився, проте, направив на адресу суду письмові заперечення, в яких просить в задоволенні скарги відмовити з наступних підстав.

Виконавчий лист № 6-2346/10 перебував на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області з 14.04.2011 року по 29.09.2014 року, був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з правом повторного пред'явлення згідно вимог ст. 22 Закону у редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто, у строк до 29.09.2015 року (у редакції від 20.07.2014 № 606-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону (дана норма змінена не була) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, зокрема, інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше непередбачено законом.

Повторно виконавчий документ надійшов до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області 25.12.2015 року, тобто, після пропущення строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому, заявником не надано належних доказів своєчасного відправлення виконавчого листа (у строк до 29.09.2015р.через засоби зв'язку).

Також, державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ в Полтавській області зазначає, що суд не вправі зобов'язувати державного виконавця приймати до виконання виконавчі документи, оскільки, ніхто не може втручатися у діяльність державного виконавця, як самостійної процесуальної особи.

Вивчивши доводи заявника, ознайомившись з письмовими запереченнями державного виконавця, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

28.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 6-2346/10 на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (а.с. 8).

ПАТ «Ерсте Банк» зверталось до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області із зазначеним виконавчим документом, який перебував на виконанні з 14.04.2011 року по 29.09.2014 року.

На підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ № 6-2346/10 від 28.01.2011 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області був повернутий стягувачу з правом повторного пред'явлення згідно вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про заміну стягувача правонаступником, якою замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Ерсте Банк» на заявника (а.с. 11).

24.12.2015 року заявник звернувся повторно з заявою про відкриття виконавчого провадження, оригіналом виконавчого документа та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 8-11).

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.12.2015 року (ВП № 49729822) заявнику відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого листа № 6-2346/10,.

Постанова обґрунтована тим, що пред'явлений виконавчий документ перебував на виконанні у відділі з 14.04.2011 року по 29.09.2014 року та був повернутий стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з правом повторного пред'явлення згідно вимог ст.22 вказаного Закону в редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві, тобто в строк до 29.09.2015 року. Повторно виконавчий документ надійшов до відділу 25.12.2015 року, тобто, стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. Заявником не надано належних доказів своєчасного відправлення виконавчого листа (в строк до 29.09.2015 року) через засоби зв'язку (а.с. 6, 7).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону N 2677-VI (2677-17) від 04.11.2010, яка чинна даний час) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону N 2677-VI (2677-17) від 04.11.2010, яка чинна на даний момент) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону N 2677-VI (2677-17) від 04.11.2010, яка чинна на данийчас), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Однак, згідно з п. 4. Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04.11.2010 року, - виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Виконавчий лист був виданий 28.01.2011р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону N 606-XIV від 21.04.1999 року, яка на даний час втратила чинність, проте, діяла на момент видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки : виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Як роз'яснено в абз. 3 п. 21 до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення статті 22 Закону про виконавче провадження, так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання.

При цьому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість доводів заявника в частині скарги щодо скасування постанови державного виконавця, оскільки останнім не враховано пункту 4 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04.11.2010 року.

При цьому, вимога заявника про зобов'язання державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 6-2346/10, виданий 28.01.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» N 6 від 07.02.2014р. за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки вимога заявника про зобов'язання державного виконавця вчинити дії, які відповідно до ст. 19, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» належать до повноважень державного виконавця, у суду відсутні підстави на задоволення вимог скарги в даній частині.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 18, 22, 47 Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Тетяни Юріївни - задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Тетяни Юріївни від 28.12.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити сторонам виконавчого провадження, а також до ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення, а учасниками судового розгляду, які не були присутні при оголошення протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: