справа №619/3677/16-ц
провадження №2/619/1966/16
12 грудня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.
судового засідання - ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить справу розглянути без участі представника.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18 липня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту № 820/2-27/21/04-5/0287 (далі договір кредиту 1).
Відповідно до додаткової угоди від 10.11.2008 року до договору кредиту-1, сторони погодили зміну процентної ставки на рівні 14,0% річних.
Порядок нарахування та погашення відсотків за кредитом встановлений п.п.2.4.-2.4.1 договору кредиту-1, а саме: договором кредиту-1 встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.
Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо 10 число місяця є неробочим днем, то позичальник зобовязаний сплатити суму нарахованих процентів згідно з п.2.4. цього договору у попередній робочий день.
Відповідач, порушив умови п.п.3.3.8., 3.3.9. договору кредиту-1, не сплачував основну суму кредиту та відсотки за користування кредитом, порушивши тим самим норми ст.1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки, ст.1049 ЦК, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути позику в строк в порядку, встановленому договором.
Відповідно ст.ст.549, 611 ЦК одним з наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно п. 4.2. договору кредиту-1 у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4. договору кредиту-1, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1., 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4 договору кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення.
Порядок нарахування та погашення відсотків за кредитом встановлений п. п. 2.4. - 2.4.5. договору кредиту-2, а саме: договором кредиту-2 встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця ( за винятком місяців, в яких надається та остаточно погашається кредит), проценти нараховуються з розрахунку факт/360.
Сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті Кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо 10 число місяця є неробочим днем, то позичальник зобовязаний сплатити суму нарахованих процентів згідно з п.2.4. цього договору не пізніше ніж в останній перед ним робочий день.
ОСОБА_2, порушуючи виконання умов п. п. 3.3.7., 3.3.8. договору кредиту-2 в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦК, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом.
Відповідно ст. ст. 549, 611 ЦК одним з наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно п. 4.1. договору кредиту-2 у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. договору кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1., 3.2.3., 3.3.14. договору кредиту 2, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.
Таким чином, у звязку із неналежним виконанням прийнятих на себе зобовязань за договором кредиту -1 та договором кредиту-2 за відповідачем існує заборгованість на загальну суму 1100406,29 грн.
Відповідно п.4.1 договору іпотеки-1 договору іпотеки-2 у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за договором кредиту-1 та договору кредиту-2 позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно п.п.4.5, 4.6 договору іпотеки-1 та договору іпотеки-2 позивач за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, у тому числі шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Відповідно до п.1 договору про внесення змін №1 до договору іпотеки-1 та п.1.2 договору іпотеки-2 заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 242000,00грн.
Взяті на себе зобовязання банком було виконано в повному обсязі. Зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором належним чином виконані не були.
Згідно ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У ч. 2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк термін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, які поніс Іпотекодержатель .
Пунктом 4.6. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: п.4.6.1 шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 ЗУ «Про іпотеку», або п.4.6.2 або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. п.4.7. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. П.4.8 У разі реалізації предмета іпотеки через спеціалізовані організації, право вибору спеціалізованої організації належить іпотеко держателю.
Ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.
Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись, в тому числі, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.
Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-216, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити повністю.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 820/2-27/21/04-5/0287 від 18 липня 2005 року та за кредитним договором №820/2-27/21/03/8-258 від 08 серпня 2008 року в сумі 1100406,29грн, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № 60 загальною площею 62,8 кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район смт Солоницівка вул. Пушкіна, 30-а та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 14.07.2005 року приватним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1247, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за №710541, право власності на яке зареєстроване КП «Дергачівське РБТІ» згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7783453 від 15.07.2005 року за №11386276, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.41 Закону України «Про іпотеку» - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя І. М. Нечипоренко