Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/4215/15 головуючий у 1 інстанції Петренко Л.В. провадження № 22-ц/778/3612/16 суддя-доповідач Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В, Гончар М.С.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Токмацької міської ради Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області, виконавчий комітет Токмацької міської ради Запорізької області, про визнання частково недійсним рішення Токмацької міської ради Запорізької області №23 від 12 лютого 2004 року, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила поновити строк позовної давності для звернення до суду, який пропущений з поважних причин, визнати частково недійсним рішення Токмацької міськради №23 від 12 лютого 2004 року у частині п. 1 додатку до нього про передачу у власність під порядковими номерами 4, 5, 6 де зазначені співвласники ОСОБА_6 із площею земельної ділянки 364 кв.м., ОСОБА_4 із площею земельної ділянки 243 кв.м., ОСОБА_3 з площею земельної ділянки 364 кв.м. та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2004 року виданого на її ім'я.

В обґрунтування позову зазначала, що 06 квітня 2004р. їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 із списком співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_7, яка згодом передала право власності її колишньому чоловіку ОСОБА_5

У січні 2015 року вона дізналася про існування додатку до рішення 25 сесії 24 скликання Токмацької міськради №23, яке є списком громадян, яким земельні ділянки передаються. У цьому додатку зазначені співвласники ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Точна площа земельної ділянки - 0,0905 га або 905 кв.м. Дані зазначені у акті та похідні дані, що містилися у додатку перечать даним, зазначеним в технічній документації. Про цей факт стало відомо лише в червні 2014 року. Міська рада не врахувала та не забезпечила захисту її прав та інтересів. Оспорюваний державний акт на права власності на земельну ділянку необхідно визнати недійсним.

В подальшому позов уточнено, позивач просила суд визнати частково недійсним рішення Токмацької міськради №23 від 12 лютого 2004 року у частині п. 1 додатку до нього про передачу у власність під порядковим номерами 4, 5, 6, де зазначені співвласники ОСОБА_6 із площею земельної ділянки 364 кв.м., ОСОБА_4 із площею 243 кв.м., ОСОБА_3 із площею 364 кв.м., визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2004 року та скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачами.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним рішення Токмацької міської ради Запорізької області № 23 від 12 лютого 2004 року у частині п. 1 додатку до нього, про передачу у власність земельної ділянки під порядковими номерами 4, 5, 6 де зазначені співвласники ОСОБА_6, із площею земельної ділянки 364 кв.м., ОСОБА_4, із площею земельної ділянки 243 кв.м., ОСОБА_3, із площею земельної ділянки 364 кв.м.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2004 року виданого на ім'я ОСОБА_4.

Скасовано державну реєстрацію права власності за відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_3, по 3/8 частини земельної ділянки, що були внесені до державного реєстру на підставі рішень державного реєстратора № 13657398 від 10 червня 2014 року та № 26746813 від 04 грудня 2015 року відповідно.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно рішення народного суду м. Токмак від 14 серпня 1984 року, справа № 2-479, визнано, що на праві особистої власності в будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 - 3/8 частини, а саме: кімната І-І площею 12,11 кв.м., кухня І-2 площею 6,87 кв.м., сарай І-3 площею 10,72 кв.м., сіни І площею 8,87 кв.м., забор № 1, належить ОСОБА_6 - 3/8 частини, а саме: кімната 1-6 S площею 16,97 кв.м., 1-5 S площею 6,93 кв.м., сарай І-4 площею 10,12 кв.м., літню кухню "В-1", сарай "Г", и туалет "Д". Для Для зручного користування виділеними частинами зобовязано, ОСОБА_8 в сінях переставити двері зі східної сторони, а ОСОБА_6 влаштувати другий вихід з кімнати 1-6 з східної сторони з влаштуванням веранди розміром 2,60х3,50м і встановити двері в сарай 1-4 замість вікна.

Визнано, що на праві користування належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 ОСОБА_6площею 180 кв.м. окрашений на схемі плані в голубий колір, а ОСОБА_8 площею 180 кв.м. окрашений на схемі плані в сіренєвий колір / т. 1 а.с. 223 /.

Згідно договору купівлі-продажу від 23 жовтня 1984 року укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, остання придбала 3/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, в АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці 925 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовані один одноповерховий жилий будинок глинобитний, обкладений цеглою, жилою площею 51,33 кв.м., зазначений в плані літерою А-І, та слідуючі господарчі та побутові споруди: сіни а-І, сарай Б-І, сарай В І, сарай Г-І, забор № 1, уборна № 2.

На час переходу права власності на частину житлового будинку до ОСОБА_3 земельні відносини регулювались Земельним кодексом Української РСР від 08 липня 1970 року, згідно до ст.13 ЗК якого передбачалося, що земля в Українській РСР надається в користування: - колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; - промисловим, транспортним, іншим несільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; - громадянам СРСР.

Згідно ч. 1 ст. 90, ст. 91 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок.

При цьому наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою.

Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов'язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок.

Отже ОСОБА_3 стала співвласницею будинку на підставі договору купівлі-продажу частки цього будинку, в якому зазначалися конкретні приміщення на господарські споруди, що складають ці частки. Крім того, між попередніми власниками вирішено питання щодо земельної ділянки. Згідно рішення народного суду м. Токмак від 14 серпня 1984 року, справа № 2-479, визнано, що на праві користування ОСОБА_8належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 180 кв.м. окрашений на схемі плані в сіренєвий колір / т. 1 а.с. 223 /, яке зареєстровано в бюро технічної інвентаризації, та є обов'язковим і для нових власників цих часток.

Згідно до положень як ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року так і ст.1414 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року N 1618-IV, , рішення, ухвала і постанова суду або судді, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином до відповідача ОСОБА_3 перейшло право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 180 кв.м., а в судовому засіданні остання не заперечувала, того факту що фактично користується земельною ділянкою площею 167 кв.м.

За п. 5 Постанови Верховної Ради УРСР "Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР" від 18.12.1990р. громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до відведення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю.

Згідно із пунктом 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

За договором дарування від 23.09.2004 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, дарувальник безоплатно передав останньому 3/8 частки земельної ділянки, загальна площа якої становить 0,0971 га, розташованої на території м. Токмак Запорізької області по вул. Інтернаціональній 37, / т. 1 а.с. 36 /.

З матеріалів справи також слідує, що ОСОБА_4придбала у ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу від 30 липня 1991 року 1/4 частину жилого будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель і споруд, розташованих в АДРЕСА_1, що розташовано на земельній ділянці розміром 925,00 кв.м. На зазначені земельній ділянці розташований один глинобитний, обкладений цеглою А-1, жилою площею 51,53 кв.м. та слідуючи господарські і побутові будівлі і споруди, сіни а-1, сіни-1, сарай Б-1, сарай В, сарай Г, убиральня Е, убиральня И, паркан. (т. 2 а.с. 13).

1/4 частина домоволодіння зареєстрована Пологівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації за позивачем і записана в реєстрову книгу № 40 за реєстровим № 3574 01 серпня 1991 року, про що на договорі міститься відповідна відмітка /т. 2 а.с. 13 /.

Згідно даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 06.06.2014 року 1/4 частина домоволодіння, яка належить ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 розміщена на земельній ділянці площею 565 м.кв. /т. 1 а.с. 12-14 /.

Матеріали справи свідчать, що рішення народного суду м. Токмак від 14.08.1984 року, де визнано, що на праві користування належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 ОСОБА_6площею 180 кв.м., ОСОБА_8 площею 180 кв.м., не було враховано при вирішення питання про приватизацію земельної ділянки.

У п.1 додатку до рішення Токмацької міської ради № 23 від 12 лютого 2004 року про передачу у власність земельної ділянки під порядковими номерами 4, 5, 6 зазначені співвласники: ОСОБА_4 із площею земельної ділянки 243 кв.м., ОСОБА_3та ОСОБА_6 із площею земельної ділянки по 364 кв.м. на кожну, що не відповідає вищевказаному рішенню суду, договору купівлі-продажу від 30.07.1991року та фактичному користуванню сторін.

За даними відділу Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області від 13.08.2014 року № 01-01-04/2977 відомості по вищевказаній земельній ділянці у державному земельному кадастрі були відсутні і лише після звернення ОСОБА_5 для виготовлення технічної документації із землеустрію щодо встанорвлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) виявилося, що площа земельної ділянки складає -0,0905 га. Тому до документації із землеустрію були внесені відомості до державного земельного кадастру, проведено державну реєстрацію земельної ділянки / т.1 а.с.91 /.

За технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 / т.1 а.с.33 / ОСОБА_4 має у цьому будинку 1/4 частку, на яку повинно виділятися 227 кв.м( 0,0905 га : 1/4); ОСОБА_3 має у цьому будинку 3/8 частки, на яку повинно виділятися 339 кв.м.(0.0905 га.: 3/8); ОСОБА_5 має у цьому будинку 3/8 частки, на яку повинно виділятися 339 кв.м.(0,0905 га.: 3/8).

Внесені зміни до Державного земельного кадастру та державна реєстрація земельної ділянки з її розміром у 0,0905 га неузгоджуються з додатком до рішення від 12 лютого 2004 року № 23 Токмацька міська рада, яка належним чином не перевірила технічну документацію, не з"ясувала розміру земельних ділянок, що перебували у користуванні вищевказаних осіб та суперечить даним щодо розміру земельної ділянки, вказаному у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2004 року виданого на ім'я ОСОБА_4і є порушенням прав позивачки.

Відповідно до ст. 116 ЗК України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Нормами ст. 21 ЦК України передбачено, що тільки суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За ст. 393 ЦК правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

За таких обставин справи, ухвалене у цій справі судове рішення є законним та обгрунтованим. При цьому суд першої інстнації прийшов до правильного висновку, що позивачем не було пропущено строку позовної давності, бо матеріалами справи не спростовуються доводи позивача про те, що вона дізналася про наявність додатку до рішення від 12 лютого 2004 року № 23 Токмацької міської ради у 2015 році під час розгляду в апеляційному провадженні цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ в натурі частки зі спільної часткової власності.

Доводи апеляційної скарги про непорушення прав позивачки спростовуються матеріалами справи і внесенням змін до Державного земельного кадастру без визнання: частково недійсним рішення Токмацької міської ради Запорізької області №23 від 12 лютого 2004 року, недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності відновлені бути не можуть. При цьому розгляд справ з заявлених вимог відноситься юрисдикції цивільного судочинства, бо предметом спору є права на землю фізичних осіб. Іншим доводам апеляційної скарги ОСОБА_3 судом першої інстанції дана належна оцінка, а тому додаткової аргументації вони не потребують.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року

у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: