У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоДемяносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Херсонської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що між сторонами 16 вересня 2008 року укладений кредитний договір № HEH2GA, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 27 489,27 доларів США строком до 16 вересня 2013 року зі сплатою 15 % річних.
ОСОБА_1 неналежно виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 104 788,45 доларів США. Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 104 779,63 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 24 669,12 доларів США; заборгованості за відсотками 9 363,42 доларів США; заборгованості за комісією 2 295,17 доларів США; пені 63 451,16 доларів США; штрафу (фіксована частина) 11,82 доларів США та штрафу (процентна складова) 4 988,94 доларів США.
Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 032,54 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 24 669,12 доларів США та заборгованості за відсотками 9 363,42 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 03 березня 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10 березня 2016 року, рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 30 листопада 2015 року у частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 032,54 доларів США, у частині заборгованості за кредитом 24 669,12 доларів США скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками змінено, зменшено розмір стягнутих відсотків з 9 363,42 доларів США до 6 156,58 доларів США. Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню за відсотками у розмірі 251 323 грн 11 коп. В решті рішення залишено без змін.
У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Савченко В.О. від 24 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.
Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2016 року № 340/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв`язку з відставкою судді Савченко В.О., у результаті чого 24 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Вказані вимоги судом не дотримано.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з боржника заборгованості за кредитом, апеляційний суд керувався тим, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності, оскільки зі спливом 120 днів після 03 липня 2009 року, в силу умов договору, строк повернення кредиту змінився на останній день місяця, у якому відбулося порушення термінів оплати на 120 днів (30 листопада 2009 року), то право у позивача на звернення з позовом до суду розпочалося 01 грудня 2009 року, а з позовом банк звернувся лише 06 березня 2015 року.
Проте з такими висновками погодитися не можна виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Відповідно до п. 5.5 кредитного договору сторони визначили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Апеляційний суд не врахував, що відповідачем було проведено часткове погашення кредиту у грудні 2014 року та правильно не встановив з якого часу необхідно відраховувати строк позовної давності.
Ці обставини судом апеляційної інстанції до уваги не взяті, а тому суд прийшов до передчасного висновку про пропущення позивачем строку позовної давності в частині заборгованості по тілу кредиту та помилково скасував в цій частині рішення суду першої інстанції.
Апеляційним судом не наведено правових підстав для зменшення розміру відсотків за користування кредитом та не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи такий розмір.
Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Стягуючи з відповідача пеню за відсотками за користування кредитом апеляційний суд не врахував наступне.
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до довідки в/ч - польова пошта В4533 від 09 грудня 2014 року ОСОБА_1 з 06 листопада 2014 року безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, сувіренитету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областях (а. с. 112).
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.
Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.
Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час.
Вказані обставини апеляційним судом не перевірено та не взято до уваги, що станом на 09 грудня 2014 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення операції на території Донецької та Луганської областей. Суд не з`ясував чи брав відповідач на час розгляду справи в суді участь в антитерористичній операції та чи розповсюджуються на нього пільги, встановлені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Отже, апеляційний суд у повному обсязі не з`ясував обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору, тому судове рішення має бути скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення апеляційного суду Херсонської області від 03 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Демяносов
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак