Справа № 203/8000/14-ц
Провадження № 2/0203/61/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання ОСОБА_2 представника ОСОБА_1, про витребування доказів і призначення додаткової судової експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання недійсними заповітів, договорів, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся через суд з зазначеним позовом на предмет захисту права на спадкування за заповітом, складеним ОСОБА_10 30 листопада 2012 року щодо усього належного йому майна, з підстав відчуження заповідачем свого майна впродовж травня-серпня 2014 року на користь малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на умовах дарування і призначення ОСОБА_5 та її малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 спадкоємцями за заповітами, вчиненими 06 травня та 19 серпня 2014 року, в момент, коли під впливом дії сильнодіючих лікарських наркотичних засобів ОСОБА_10, страждаючи на тяжку онкологічну хворобу останні два роки свого життя, за станом психічного здоров'я не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. У позовній заяві з урахуванням уточнень підстави позову обґрунтовані примушуванням заповідача до відчуження майна зі спадкової маси і до складання нового заповіту під тиском відповідача ОСОБА_1, яка скористалася його станом, викликаним тяжкою хворобою, про що позивачу стало відомо вже після відкриття спадщини 28 листопада 2014 року внаслідок смерті вітчима. Вважаючи, що за здорового глузду та ясної пам'яті, розуміючи значення своїх дій, спадкодавець ОСОБА_10 спірні угоди вчинити не міг, позивач після збільшення розміру вимог з посиланням на ст.ст. 203, 215, 1241, 1257 ЦК України просив по суду визнати недійсними:

- заповіт, складений ОСОБА_10 06 травня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_9;

- заповіт, складений ОСОБА_10 19 серпня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_9;

- договори дарування, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_9 за якими ОСОБА_10 передав право власності на нерухоме майно в рівних частинах ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, а саме:

- договір від 12 серпня 2014 року (номер в реєстрі 1534) за яким подаровано гараж №81 по пр. Кірова, 14 у м. Дніпропетровську;

- договір від 12 серпня 2014 року (номер в реєстрі 1533) за яким подаровано квартиру АДРЕСА_1;

- договір від 08 серпня 2014 року (номер в реєстрі 1518) за яким подаровано нежитлове приміщення по пр. Кірова, 46-А у м. Дніпропетровську;

- договір від 08 серпня 2014 року (номер в реєстрі 1517) за яким подарована земельна ділянка по пр. Кірова, 46-А у м. Дніпропетровську площею 0,1 га, кадастровий номер :06:038:016;

- договір від 08 серпня 2014 року (номер в реєстрі 1518) за яким подарована земельна ділянка по пр. Кірова, 46-А у м. Дніпропетровську площею 0,0650 га, кадастровий номер :06:038:0017;

- договір від 24 травня 2014 року (номер в реєстрі 857) за яким подарована квартира АДРЕСА_2;

- договір від 24 травня 2014 року (номер в реєстрі 855) за яким подарований гараж № 290 по пр. Карла Маркса, 88 у м. Дніпропетровську;

- договір від 04 червня 2014 року (номер в реєстрі 933) за яким подаровані нежитлові приміщення №№73, 73-А по вул. Вишгородській, 4 у м. Києві;

- договір від 24 травня 2014 року (номер в реєстрі 856) за яким подарована квартира АДРЕСА_3;

- договір від 12 серпня 2014 року (номер в реєстрі 1532) за яким подарована квартира АДРЕСА_4;

- договір від 24 травня 2014 року (номер в реєстрі 854) за яким подарована квартира АДРЕСА_5;

- договір від 06 червня 2014 року (номер в реєстрі 958) за яким подаровано домоволодіння №38 по вул. Димитрова у м. Дніпропетровську;

- договір від 13 червня 2014 року (номер в реєстрі 1021) за яким подаровані земельні ділянки по вул. Димитрова, 38 у м. Дніпропетровську площею 0,0078 га, кадастровий номер :06:040:0038 та по вул. Димитрова, 38 у м. Дніпропетровську площею 0,0906 га, кадастровий номер :06:040:0015;

а також просив суд скасувати державну реєстрацію прав на вказане майно за відповідачами і визнати за ОСОБА_1, з урахуванням обов'язкової долі малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, право власності на 1/2 частину спадщини, що відкрилася після ОСОБА_10, який помер 28 листопада 2014 року, в порядку спадкування за заповітом.

Відповідач ОСОБА_5, діючи в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, не визнаючи первісний позов, пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1 на предмет усунення сумнівів в праві спадкування за заповітом, складеним 30 листопада 2012 року на користь ОСОБА_1, з підстав вчинення заповіту ОСОБА_10 під психологічним тиском його пасинка, який вкрай негативно ставився до неї, як другої дружини ОСОБА_10, та їх спільних дітей ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, неодноразово заявляючи, що вони нічого не отримають зі спадщини. В обґрунтування зустрічного позову відповідач посилалася на те, що останні п'ять років ОСОБА_10 ніяких сімейних, родинних відносин з пасинком, окрім робочих, не підтримував, а позивач за первісним позовом в лікуванні і в організації поховання не допомагав, не цікавився станом здоров'я спадкодавця, який, хоч і хворів на тяжке онкологічне захворювання, був у ясній пам'яті та при здоровому глузді до останнього дня життя, про що є висновки лікарів, та що їй відомо, оскільки вона постійно перебувала поряд зі своїм чоловіком, а коли стан здоров'я ОСОБА_10 погіршувався, то ніякі угоди не укладалися, в тому числі договори дарування.

Ухвалою суду від 26 листопада 2015 року призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої за клопотанням представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи. За висновком посмертної судово-психіатричної комісійної експертизи № 367 від 14 травня 2016 року (т.7 а.с. 25-34 ОСОБА_10:

1.на момент укладання заповіту від 30 листопада 2012 року яким-небудь психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

2.на момент укладання заповіту від 06 травня 2014 року виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

3.на момент укладання заповіту від 19 серпня 2014 року виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

4.на момент укладання договору дарування від 12 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1534, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

5.на момент укладання договору дарування від 12 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1533, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

6.на момент укладання договору дарування від 08 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1518, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

7.на момент укладання договору дарування від 08 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1517, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

8.на момент укладання договору дарування від 08 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1518, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

9.на момент укладання договору дарування від 24 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №857, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

10. на момент укладання договору дарування від 24 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №855, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

11. на момент укладання договору дарування від 04 червня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №933, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

12. на момент укладання договору дарування від 24 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №856, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

13. на момент укладання договору дарування від 12 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1532, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

14. на момент укладання договору дарування від 24 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №954, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

15. на момент укладання договору дарування від 06 червня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №958, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними;

16. на момент укладання договору дарування від 13 червня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1021, виявляв ознаки Соматогенного астенічного синдрому (F 06.8) і за своїм психічним станом усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 заявив клопотання про витребування у Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні ДОР і у Київського міського психоневрологічного диспансеру документи щодо звернення за медичною чи консультативною допомогою та лікування померлого ОСОБА_10 та призначити у цивільній справі додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу, доручивши її проведення експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити ті самі питання, які поставлені в ухвалі суду від 26 листопада 2015 року. В обґрунтування клопотання представник посилався на те, що судом не були експертам надані документи зі спеціалізованих психолого/псхіатричних лікувально-діагностичних установ, а після призначення експертизи з?ясувалось, що спадкодавець звертався до Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні і до Київського міського психоневрологічного диспансеру №4 та експертами у померлого встановлена наявність «астенічний синдром», тому є підстави для призначення повторної експертизи.

Позивач за первісним позовом підтримав клопотання представника підтримав.

Представник позивача за зустрічним позовом проти задоволення клопотання заперечувала тим, що усі наявні медичні документи судом за клопотаннями сторін витребувані та надані експертам для дослідження, були предметом дослідження експертів, тому підстави для призначення додаткової експертизи відсутні, як і відсутні підстави для витребування доказів на даній стадії процесу, а представлені нові довідки з медичних установ викликають сумніви у їх достовірності, оскільки протягом усього розгляду справи позивач не заявляв про наявність у нього довідки з Дніпропетровської КПЛ, а після проведення експертизи раптово виявив у себе таку довідку.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши думку позивача за первісним позовом та представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Так, саме за клопотанням представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 судом витребовувалися в порядку ст. ст. 133, 137 ЦПК України медичні документи, зокрема, і з Київського міського психоневрологічного диспансеру №4.

Між тим, позивачем та його представником не наведено поважних причин подання висновку консультанта-психіатра КЗ «Дніпропетровська клінічна лікарня» ДОР» від 02 серпня 2014 року, який за поясненнями позивача весь час знаходився у нього, лише після проведення судової експертизи, та, відповідно, за умов обізнаності про перебування померлого ОСОБА_11 на огляді у даному закладі за доставкою у лікарню родичами, заявлення клопотання про витребування документів з даного медичного закладу з пропуском строку, передбаченого ст. 131 ЦПК України, а тому суд вважає, що позивачем за первісним позовом та його представником строк, визначений для подання доказів та заявлення клопотання про їх витребування, пропущений без поважних причин.

Крім того, суд відзначає, що усунення протиріч, оцінка представленим сторонами доказам, наведення мотивів прийняття одних доказів та відхилення інших, судом буде надана в рішенні по суті позовних вимог за правилами ст.ст. 212 ЦПК України.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Разом з тим, представником позивача не наведено доказів на підтвердження того, що висновок судово-психіатричної експертизи від 14 травня 2016 року №367 є неповним або неясним, з огляду на те, що на питання, поставлені в ухвалі суду від 26 листопада 2015 року, експертами надані чіткі відповіді, з визначенням діагнозу та психічного стану особи на час укладення правочинів, з наведеним науковим обґрунтуванням таких висновків та сукупності даних, які покладені в основу таких висновків, а не одного якогось документу.

Також, суд відзначає, що оцінка висновку експертів, судом буде надана при ухваленні рішення, згідно з правилами ст. 212 ЦПК України нарівні з іншими доказами.

Керуючись ст. ст. 130, 131, 135, 137, 143-145, 150, 202, 209-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 представнику ОСОБА_1, в задоволенні клопотання про витребування доказів і призначення додаткової судової експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання недійсними заповітів, договорів, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню по справі.

Суддя О.В. Колесніченко