ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8208/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.,

за участю секретаря : ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідачА ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:.

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з моменту реєстрації шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З питання щодо утримання та виховання сина , спору між сторонами не виникає.

В судовому засіданні позивачка та її представник - який діє за довіреністю НВА 751268 від 06.12. 2016 року уточнили позовні вимоги в частині зміни прізвища після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 на дівоче ОСОБА_2, підтримали та наполягали на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї та примирення між ними не можливе , пояснивши, що основною причиною розірвання шлюбу є психологічна несумісність подружжя і вони до розірвання шлюбу підійшли виважено, оскільки з жовтня 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо.

Відповідач не заперечував проти викладених позовних вимог та проти розірвання шлюбу зі зміною прізвища позивачки на дівоче , пояснивши суду, що з жовтня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, утримувати та виховувати неповнолітнього сина йому не перешкоджають, оскільки вони з позивачем залишаються в дружніх стосунках.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Як слідує із матеріалів цивільної справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2008 року, про що зроблено актовий запис № 1511 у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського управління юстиції у м. Києві ( а.с.11).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 12)

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки з жовтня 2015 року, не ведуть спільне господарство, проживають окремо.

Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. З питання щодо утримання та виховання сина , спору між сторонами немає.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212, 213, 215, 218 ЦПК України та на підставі ст.110,112 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 27 грудня 2008 року, про що зроблено актовий запис № 1511 у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського управління юстиції у м. Києві між

ОСОБА_2 та

ОСОБА_4 розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_2 змінити на дівоче ОСОБА_2.

Копію рішення вручити сторонам в залі судового засідання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК