Справа №474/658/16-ц 12.12.2016 12.12.2016
Справа №474/658/16-ц
Провадження № 22-ц/ 784/2695//16 Головуючий першої інстанції: Сокол Ф.Г.
Категорія- 56 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В. Серебрякової Т.В.

із секретарем: Богуславською О.М.

з участю:

прокурора - Цвікілевич Н.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

першого заступника прокурора Миколаївської області (далі- Прокурор) на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.10.2016 р., постановлене за

позовом

першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури ( далі- Прокурор ) в інтересах держави в особі Врадіївської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника,

встановила:

19.09.2016 р. Прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Врадіївської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.

Прокурор зазначав, що відповідач під час перебування на посаді начальника відділу освіти спорту та молоді Врадіївської РДА видав наказ №137-к від 16.11.2015р. про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Врадіївської районної гімназії за п.2 ст. 40 КЗпП України.

В подальшому рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14.06.2016 р. зазначений наказ скасовано, а ОСОБА_3 поновлена на попередній посаді з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 29941 грн. 80 коп.

Вважаючи таку виплату прямою дійсною шкодою, яка завдана з вини відповідача державній установі, прокурор просив про задоволення позову та відшкодування судових витрат.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.10.2016 р. ухвалено про задоволення позову частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Врадіївської РДА 1897 грн. 86 коп.. та на користь Первомайської місцевої прокуратури 86 грн. 81 коп. в рахунок відшкодування судових витрат пропорційно задоволеній частині вимог.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про зміну рішення та збільшення розміру відшкодування до 29 941 грн. 80 коп., посилаючись на неправильне визначення розміру шкоди через неналежне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що дійсний розмір відшкодування шкоди складається і суми надбавки до заробітної плати працівника, який виконував роботу звільненого працівника за час його вимушеного прогулу та різниці між розміром середнього заробітку виплаченого незаконно звільненому працівникові та розміром заробітної плати, яка могла бути йому нарахована за звичайних умов.

Але з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки до них суд дійшов без належного з'ясування обставин справи та врахування вимог закону.

Так, відповідно до приписів.8 ч.1 ст..134 КЗпП України службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації.

У розумінні правової природи шкоди та змісту диспозиції цієї норми, прямою дійсною шкодою слід вважати грошові суми виплачені підприємством,установою, організацією незаконно звільненому працівникові за період вимушеного прогулу.

Такого ж змісту ро'яснення міститься у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р.

При цьому пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 11.11.1992 р. № 9 роз'яснено, що в разі незаконного звільнення працівника настає повна матеріальна відповідальність, винних у цьому службових осіб.

Таким чином наведеною нормою трудового законодавства визначено як об'єкт завданої шкоди так і суб'єкта на якого покладається обов'язок з її повного відшкодування.

Оскільки суд, правильно встановивши дійсні обставини справи, цих вимог трудового законодавства в повній мірі не врахував, то рішення відповідно до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру відшкодування та його збільшення до 29941 грн. 80 коп.

При цьому, відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в порядку відшкодування, судові витрати позивача, понесені ним на оплату судового збору в обох судових інстанціях у розмірі 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила: Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.10.2016 р. - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Врадіївської РДА 29941 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування шкоди та на користь Первомайської місцевої прокуратури 2893 грн. 80коп. в рахунок відшкодування судових витрат в обох судових інстанціях.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуюча: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова