УхвалА

іменем україни

1 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору удаваним правочином за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 28 липня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 23 630 доларів США під 12% річних за користування ним та кінцевим терміном повернення - до 28 липня 2026 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань станом на 17 листопада 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 530 доларів 88 центів США, що еквівалентно 284 182 грн 43 коп.

З огляду на викладене ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 530 доларів 88 центів США, що еквівалентно 284 182 грн 43 коп.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що кредитні кошти видавалися банком у національній валюті України, які були перераховані продавцю квартири, на придбання якої й отримувався кредит, розрахунки з банком також здійснювалося у гривнях, а тому кредитний договір хоч і був оформлений в доларах США, проте фактично був укладений та виконувався у гривнях.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_5 просила суду визнати кредитний договір, укладений 28 липня 2006 року між нею та банком, удаваним правочином та таким, що укладений у національній валюті.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2006 року у сумі 269 987 грн 17 коп., що еквівалентно 17 605 доларів 24 центів США з яких: 12 586 доларів 87 центів США - заборгованість за кредитом; 2 404 доларів 27 центів США - заборгованість по сплаті відсотків; 2 614 доларів 10 центів США - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків. У задоволенні решти позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 12 586 доларів 87 центів США заборгованості за кредитом, 2 404 доларів 27 центів США заборгованості по сплаті відсотків та 70 293 грн 15 коп. пені. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року у мотивувальній частині щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду щодо відмови ОСОБА_5 у задоволенні позову за пропуском позовної давності. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судові рішення не оскаржувало.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди, частково задовольняючи позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (апеляційний суд стягнув пеню у національній валюті - гривні), на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_5, як позичальник, порушила умови кредитного договору, допустила заборгованість, розмір якої визначено в межах строку позовної давності відповідно до вимог закону та умов договору щодо щомісячних платежів, врахувавши, що відповідачка припинила сплачувати чергові платежі за кредитом у 2013 році, а позов пред'явлено у лютому 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту в іноземній валюті до вільно обраного нею банку, а саме ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», який мав право на видачу такого кредиту, що підтверджується наявними у нього на той час банківською ліцензією на здійснення валютних операцій, умови договору її влаштовували і вона його виконувала протягом тривалого часу, що відповідає вимогам ст. ст. 192, 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». При цьому апеляційний суд вірно врахував роз'яснення, надані судам у абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», та змінив рішення суду першої інстанції, виключивши з мотивувальній частини висновки суду щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 за пропуском строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Отже, судові рішення є законними і обгрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний