Справа № 203/4457/15-ц
Провадження № 2-з/0203/102/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву представника публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» до ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско ресурси», ОСОБА_3, ТОВ «Трансмаш», ТОВ «Юкрейн Мінералс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач, посилається на те, що 05 квітня 2012 р. між банком та ТОВ «Юмін» було укладено кредитний договір №0504120-КЛН, а також протягом строку його дії низку договорів про зміну його умов, зокрема, наступні договори: №200712 від 20.07.2012 р., №080213 від 18.02.2013 р., №191214 від 19.12.2014 р., №191214/1 від 19.12.2014 р. Відповідно до умов кредитного договору сторони за ним погодили наступні умови:

-сума кредиту (в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) - 291 069,00 дол. США,

-плата за користування кредитом (в редакції кредитного договору від 05.04.2012 р.) 11,5% річних (п. 2.5), а в разі прострочення повернення кредиту 16,5% річних (п. 2.6.2);

-строк повернення кредиту (в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) згідно з встановленим графіком погашення зниження ліміту (з 28.02.2015 р. санкціонований ліміт - 265 144,00 дол. США, з 01.04.2015 р. санкціонований ліміт 212 152,00 дол. США; з 01.05.2015 р. санкціонований ліміт 159 160,00 дол. США; з 30.05.2015 р. санкціонований ліміт - 106 168,00 дол. США, тобто, починаючи з вказаних дат сума заборгованості, що перевищує відповідний ліміт, є простроченою), але не пізніше 20.06.2015 р.;

-сплата комісії (в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) в сумі 6 567,00 дол. США, кінцевий термін якої - до 20.06.2015 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду на виконання своїх зобовязань за кредитним договором (п.п. 2.1. 2.4) протягом строку його дії банк надав боржнику кредитні кошти в загальній сумі 457 902,11 дол. США, чим виконав перед боржником зобовязання, утім, боржник повернув кредитні кошти частково, лише в сумі 166 833,48 дол. США, неповернутою залишається сума в розмірі 291 068,63 дол. США. При цьому, відповідно до умов кредитного договору (додаток №1 в редакції кредитного договору від 19.12.2014 р.) боржник зобовязався повернути кредитні кошти в сумі 291 068,63 дол. США наступним чином:

-до 27.02.2015 р. 25 925,00 дол. США;

-до 31.03.2015 р. 52 992,00 дол. США;

-до 30.04.2015 р. 52 992,00 дол. США;

-до 29.05.2015 р. - 52 992,00 дол. США;

-до 20.06.2015 р. 106 168,00 дол. США.

За розрахунком позивача розмір заборгованості за зазначеним вище кредитним договором станом на 14.07.2015 р. складає 314 287,97 дол. США та 836 455,50 грн., в т.ч.:

-291 068,63 дол. США тіло кредиту;

-23 219,34 дол. США проценти за користування кредитом;

-140 505,26 грн. комісія за управління кредитом;

-632 713,92 грн. пеня за прострочення повернення тіла кредиту;

-63 236,32 грн. пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором між банком та ТОВ «Проско Ресурси» 19.12.2014 р. було укладено договір №191214 про зміну договору поруки №190810-П/1 від 19.08.2010 р., між банком та ОСОБА_3 19.12.2014 р. було укладено договір №191214 про зміну договору поруки №190810-П/2 від 19.08.2010 р., між банком та ТОВ «Трансмаш» 19.12.2014 р. було укладено договір №191214 про зміну говору поруки №260111-П від 26.01.2011 р. Згідно з даними договорами поруки з урахуванням змін поручителі кожен окремо у відповідному договорі взяли зобовязання відповідати перед банком за виконання боржником його зобовязань за кредитним договором, зокрема, щодо повного та своєчасного повернення тіла кредиту в сумі 291 069,00 дол. США згідно з встановленим графіком з кінцевим терміном погашення до 20.06.2015 р., сплати процентів за користування кредитними коштами за ставкою 11,5% річних (звичайна), 13,5% (підвищена за п. 3.4.18.3 кредитного договору), 16,5% річних за прострочення повернення кредиту (п. 2.6.2 кредитного договору), по сплаті комісії, пені, інших штрафних санкцій відповідно до п.п. 3.4.13, 3.4.14 кредитного договору.

Посилаючись у позові на те, що внаслідок порушення боржником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів банк, керуючись п. 3.1.11 кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК направив поручителям вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів, утім, вимоги залишилися без реагування, у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за зазначеним вище кредитним договором та про стягнення з відповідачів солідарно на користь банку судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 3 654,00 грн.

Ухвалою суду від 28 липня 2016 року провадження у даній цивільній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України в частині вимог ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» до ТОВ «Юмін», ТОВ «Проско ресурси», ТОВ «Трансмаш», ТОВ «Юкрейн Мінералс».

28 липня 2016 року представник ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ «ДВС Компані Лтд» () власником статутного капіталу у розмірі 14 960 000,00 грн. якого є ОСОБА_3 в межах ціни позову 314 287,97 доларів США та 836 455,50 грн., а саме: квартиру загальною площею 54,4 кв.м. у м. Дніпропетровську по вул. Челюскіна, 5/17, квартиру загальною площею 57,4 кв.м. у м. Дніпропетровську по вул. Челюскіна, 5/5, квартиру загальною площею 48,3 кв.м. у м. Дніпропетровську по вул. Челюскіна, 5/4, квартиру загальною площею 49,4 кв.м. у м. Дніпропетровську по вул. Челюскіна, 5/16, нежитлове приміщення загальною. площею 317,3 кв.м. у м. Дніпропетровську по вул. Челюскіна, 5 приміщення 36, квартиру загальною площею 52,6 кв.м. у м. Дніпропетровську по вул. Челюскіна, 5/15. В обґрунтування таких вимог посилалась на те, що відповідач ОСОБА_3 нарівні з іншими поручителями - ТОВ «Проско ресурси», ОСОБА_3, ТОВ «Трансмаш», ТОВ «Юкрейн Мінералс» та позичальником ТОВ «Юмін» допущене порушення зобов?язань за кредитними договором №050412-КЛН, проте оскільки зобов?язання в добровільному порядку не виконуються, зокрема, поручителем ОСОБА_4, то є підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно юридичної особи, одним із засновників якої є ОСОБА_4 на розмір внеску в 14 960 000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом з тим, у своїй заяві представник позивача просить забезпечити позов майном іншої юридичної особи ТОВ ДВС Компані ЛТД», яка ні стороною кредитного договору, ні поручителем, ні іншою особою, майном якої забезпечено кредитні зобов?язання ТОВ «Юмін» за договором №0504120-КЛН від 05 квітня 2012 року (з додатковими угодами) не є, заявляючи вимогу про накладення арешту на майно цієї юридичної особи з підстав внесення відповідачем ОСОБА_4, як одним із засновників товариства, в статутний капітал певної суми коштів, а не майна, право власності на яке згідно з витягом з Державного реєстру зареєстроване за ТОВ «ДВС Компані ЛТД» і ніколи не належало ОСОБА_4, тоді як ОСОБА_4 відповідає за зобов?язаннями на підставі договору поруки № 190810-П/2 лише власним, належним йому на праві власності майном та коштами, у зв?язку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «ДВС Компані ЛТД» в порядку забезпечення позову до іншої особи, а так само, з огляду на те, що такий арешт може тягти створення перешкод у здійсненні товариством господарської діяльності, приймаючи до уваги, що такий спосіб забезпечення як арешт нерухомого майна полягає за своєю суттю, з урахуванням положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», у вилученні із користування.

За таких обставин, приймаючи до уваги принцип відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, представником позивача не доведено перед судом наявність підстав для забезпечення позову у спосіб про який вона клопотала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити представнику публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Дніпро» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову подається протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко