Провадження № 2/263/2870/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку на період навчання до досягнення ним 23 років.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 є його батьком, а ОСОБА_3 матірю. 18 листопада 2014 року йому виповнилося 18 років, у звязку з чим його батько перестав сплачувати аліменти. Відповідно до довідки від 16 вересня 2016 року № 1051 ОСОБА_1 навчається на першому курсі факультету транспортних систем та технологій Харківського національного університету морського господарства імені ОСОБА_4 (далі ХНУМГ ім. О.М. Бекетова). 19 серпня 2016 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_5

Посилаючись на те, що він навчається в університеті, потребує допомоги, однак відповідач, маючи можливість, відмовляється добровільно сплачувати аліменти на період його навчання в університеті до досягнення ним 23 років, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач до судового засідання не зявився, попередньо подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, та наполягав на розгляді справи у його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та суду пояснила, що відповідач після досягнення позивачем повноліття продовжував здійснювати сплату аліментів до 30.06.2016 року, у даний час він не має такої можливості, оскільки постійно хворіє та значну частину коштів витрачає на своє лікування, сплачує кредит та має на утриманні дружину, яка не працює.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що є матірю позивача, частково оплачує витрати за проживання сина у гуртожитку, надає матеріальну допомогу у межах своєї можливості, вказує, що такий обовязок повинен нести і батько дитини, який не приймає участі у витратах на його навчання.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 214 ЦПК України, виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу вказаної норми права слід дійти висновку про те, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання і для отримання права на батьківське утримання дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

У справі судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження від 08 грудня 1995 року ОСОБА_1 народився 18 листопада 1995 року, батьком якого є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблений актовий запис № 1406 (а. с. 7).

Відповідно до довідки ХНУМГ ім. О.М. Бекетова від 16 вересня 2016 року № 1051, ОСОБА_1 є студентом 1-го курсу факультету транспортних систем та технологій ХНУМГ ім. О.М. Бекетова денної форми навчання. Строк закінчення навчального закладу до 30 червня 2019 року (зарахований до університету наказом від 05 серпня 2016 року № 1036-03) (а. с. 5).

Згідно з довідкою Міської лікарні № 9 м. Маріуполя від 11 листопада 2016 року ОСОБА_2 з 09 листопада 2016 року станом на момент видачі цієї довідки перебуває на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з діагнозом: остеохондроз (а. с. 26).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 25 вересня 2012 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_8, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 736 (а. с. 27).

ОСОБА_8 відповідно до копії трудової книжки з 30 листопада 2015 року не працює (а. с. 30- 31).

Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК ім. Ілліча»), із заробітної плати ОСОБА_2 проводилося утримання на сплату аліментів з 01 жовтня 2014 року по 30 червня 2016 року у розмірі ? частини на користь ОСОБА_1 (а. с. 3244).

Середньомісячний заробіток ОСОБА_2, відповідно до довідки ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 28 жовтня 2016 року № 3667 становив 7 678 грн 69 коп. (а. с. 45).

Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» ОСОБА_2 станом на 18 жовтня 2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 839 грн 60 коп. (а. с. 24).

За відомостями ХНУМГ ім. О.М. Бекетова, викладеними у листі від 30 листопада 2016 року № 3489, ОСОБА_1 є студентом 1-го курсу факультету транспортних систем та технологій групи ЕТ 2016-1у денної форми навчання ХНУМГ ім. О.М. Бекетова. Зарахований до університету на 1 курс з 01 вересня 2016 року наказом від 05 серпня 2016 року № 11036-03 за спеціальністю 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» на місце, що фінансується за рахунок коштів держбюджету. Закінчує навчання за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» 30 червня 2019 року. Згідно з довідками про доходи від 29 листопада 2016 року № 8/1854 та від 06 грудня 2016 року № 8/1894 ОСОБА_1 отримує стипендію у розмірі 825 грн щомісячно (а. с. 53, 54, 57).

Відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку № 2 від 15 вересня 2016 року № 323 ОСОБА_1 поселений у гуртожиток № 2, розташований за адресою: переулок О. Яроша, 7, кім. 84, м. Харків (а. с. 58).

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_3 за період з березня 2016 року по листопада 2016 року отримала 8 221 грн 86 коп. заробітної плати (а. с. 56).

Відповідно до фотокопії квитанції від 15 листопада 2016 року № 16700758, ОСОБА_1 сплатив 1 000 грн за гуртожиток № 2 (а. с. 59).

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення від 22 листопада 2016 року № 7534/869, довідкою від 05 грудня 2016 року № 464 підтверджується факт перебування ОСОБА_2 на лікуванні у Комунальному закладі «Міська лікарня № 8» (а. с. 60, 61). За висновком лікарсько-консультативної комісії від 22 листопада 2016 року № 287/40 ОСОБА_2 встановлено діагноз: остеохондроз поперекового відділу (а. с. 65).

На лікування вказаної хвороби ОСОБА_2 за час лікування витратив 5 543 грн 85 коп., на підтвердження чого представив товарні та касові чеки (а. с. 6164, 66).

Доводи представника позивача про те, що витрати на лікування відповідача будуть йому відшкодовані страховою компанією, тому такі не повинні прийматися при визначені розміру аліментів, судом не приймаються, оскільки відповідач уклав договір на добровільне медичне страхування з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» і відповідно до п.6.3.2. Програми страхування йому підлягає виплата страхового відшкодування у звязку із лікуванням хвороби хребта в розмірі 2000 грн на рік, але не більше 1000 грн на перше півріччя, тобто витрати на лікування відповідачу відшкодовуються не в повній мірі.

Проводячи аналіз поданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про доведеність юридичних фактів, з якими закон поєднує підстави для можливості стягнення з відповідача аліментів на користь позивача, який продовжує навчатися, зокрема суд приймає до уваги, що позивач навчається на денній формі навчання, сплачує кошти за гуртожиток, коштів, які він отримує у вигляді стипендії йому не достатньо для свого утримання, інших видів доходу у нього не має, відповідач, як його батько, працює та має стабільний заробіток, який дозволяє йому утримувати себе та дозволить утримувати повнолітнього сина.

Також суд враховує, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2016 року із ОСОБА_5, а силу вимог ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. З пояснень матері позивача у судовому засіданні вбачається, що дружина позивача за освітою є викладачем англійської мови, тобто має відповідну кваліфікацію і може працевлаштуватися при бажанні.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до змісту ст. 182 СК України враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що останній тривалий час перебуває на лікуванні, здійснює значні витрати на таке лікування, а також має на утриманні непрацездатну дружину, має обовязок зі сплати коштів на погашення кредитної заборгованості, з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, виходячи з характеру правовідносин, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача до стягнення підлягають аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, тобто до 18 листопада 2018 року, що з урахуванням обовязку кожного з батьків приймати участь у таких витратах, буде відповідати потребам позивача та умовам, які вказують на можливість відповідача надавати таку допомогу.

Стосовно заперечень представника відповідача проти стягнення аліментів через той факт, що у звязку із тривалою хворобою відповідача за станом здоровя буде переведено на легкий труд, слід зазначити, що наразі відповідач не оформив у передбачений законом спосіб інвалідність, отже його непрацездатність на даний час не встановлена, а тому на момент ухвалення рішення цей довід не може бути прийнятий судом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеної частини вимог, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 199, 200 СК України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: м.Маріуполь, ОСОБА_10, буд.94 кв.62, аліменти на період навчання у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 28 вересня 2016 року до 18 листопада 2018 року.

Стягнути із ОСОБА_9 в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Є.С. Ікорська