Справа № 127/2061/16-ц Провадження № 22-ц/772/2412/2016Головуючий в суді першої інстанції Ан О. В.
Категорія 47 Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: РибчинськогоВ.П.,

суддів: Кучевського П.В., Голоти Л.О.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги ОСОБА_2 та Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницької міської ради, третя особа ОСОБА_2 з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що в лютому 2008 року він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання частково недійсним договору дарування 23/100 часток будинку, укладеного 31.05.2001 року, та визнання права на спадщину за законом на 1/6 частину будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.05.2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволенні повністю. Вказаним рішенням суду був встановлений факт прийняття позивачем в шестимісячний строк спадщини, яка відкрилась в м. Вінниці ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері позивача - ОСОБА_5 На момент відкриття спадщини земельна ділянка ще не була приватизована і перебувала у спільному безстроковому користуванні батьків позивача. 19.12.1995 року ОСОБА_4 був складений заповіт, яким він заповідав по 1/2 частині спірного будинку: онуку від сина ОСОБА_3 та онуці від дочки ОСОБА_6 - ОСОБА_2 ОСОБА_4 знаючи, що позивач і його сестра - ОСОБА_6 є також спадкоємцями після смерті матері, не поставивши їх до відома, здійснив приватизацію всієї земельної ділянки по АДРЕСА_1, тим самим позбавивши позивача права на приватизацію тієї частини землі, яка мала б належати йому. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 ОСОБА_4 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 592 кв.м, для будівництва і обслуговування житлового будинку за вказаною адресою. 29.01.2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,0584 га по АДРЕСА_1. 10.04.2007 року ОСОБА_2 був виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №90. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_8 Таким чином, позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 не відповідає закону і порушує його права, тому він вимушений був звернутися до суду і просив суд визнати незаконними та скасувати: рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 «Про передачу і надання земельних ділянок громадянам у приватну власність і користування» в частині передачі ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 592 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку; державний акт на право приватної власності на землю, виданий Вінницькою міською радою 06.12.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 0,584 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені повністю.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 «Про передачу і надання земельних ділянок громадянам у приватну власність і користування» в частині передачі ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 592 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Скасовано державний акт на право приватної власності на землю, серії ВН виданий Вінницькою міською радою 06.12.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 0,0584 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 та Вінницька міська рада подали апеляційні скарги, в яких просить зазначене рішення скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.05.2008 року у цивільній справі №2-1544/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права на спадкування за законом, визнання частково недійсним правочину та встановлення факту прийняття спадщини, позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволенні повністю (а.с. 5-6). Наведеним судовим рішенням був встановлений факт прийняття позивачем в шестимісячний строк спадщини, яка відкрилась в м. Вінниці ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері позивача - ОСОБА_5 Крім того, вказаним рішенням були встановлені обставини про те, що батькам позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належав, збудований ними в період шлюбу, будинок АДРЕСА_1, а право власності на дане будинковолодіння 20.04.1961 року було зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 Мати позивача - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вказаного будинковолодіння.

Також судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були чоловік ОСОБА_4, дочка ОСОБА_6 та син ОСОБА_3 в частинах (по 1/3 від 1/2 будинку або по 1/6 від всього будинковолодіння). Ніхто із спадкоємців до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, так як на момент смерті ОСОБА_5 вони проживали в спірному будинку. Тому, вищевказані спадкоємці фактично всі прийняли спадщину та між ними склався порядок користування спірним будинковолодінням.

Сестра позивача та дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_6, померла 21.01.2005 року і після її смерті між сторонами виник конфлікт щодо користування спірним будинком. В ході з'ясування конфліктної ситуації в 2006 році, позивач дізнався, що ОСОБА_4 подарував спірний будинок ОСОБА_2, оформивши у 2001 році два договори дарування, а саме: договір від 01.02.2001 року на 77/100 частин спірного будинку, а також договір від 31.05.2001 року на 23/100 частин цього ж будинку, тобто останнім договором подарував ОСОБА_2 належну, фактично, ОСОБА_3 частку в будинку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.05.2008 року було визнано частково недійсним договір дарування від 31.05.2001 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 1/6 частини будинку АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що 19.12.1995 року ОСОБА_4 був складений заповіт, яким він заповідав по 1/2 частині спірного будинку: онуку від сина ОСОБА_3 та онуці від дочки ОСОБА_6 - ОСОБА_2 ОСОБА_4 знаючи, що позивач і його сестра - ОСОБА_6 є також спадкоємцями після смерті матері, не поставивши їх до відома, здійснив приватизацію всієї земельної ділянки по АДРЕСА_1, тим самим позбавивши позивача права на приватизацію тієї частини землі, яка мала б належати йому.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗК України, в редакції чинній на момент набуття права власності на вказане будинковолодіння, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 ОСОБА_4 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 592 кв.м., для будівництва і обслуговування житлового будинку за вказаною адресою (а.с. 79).

06.12.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.01.2000 року №45 ОСОБА_4 був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, площею 0,0584 гектара для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с. 93 зворот).

29.01.2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,0584 га по АДРЕСА_1 в м.Вінниці (а.с. 80).

10.04.2007 року ОСОБА_2 був виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0584 гектара по АДРЕСА_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №90 (а.с. 41).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4

Таким чином, позивач був позбавлений можливості належно користуватись своїм майном та можливості реалізувати своє право на приватизацію частини земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1, тобто за місцем розташування належної йому частини будинку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконкому Вінницької міської ради від 27.01.2000 року № 45 "Про передачу і надання земельних ділянок громадянам у приватну власність і користування" в частині передачі ОСОБА_4 земельної ділянки , яка розташована в АДРЕСА_1 , - порушує право позивача на отримання частки земельної ділянки, яка відповідає його частці у спільній частковій власності на домоволодіння.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та Вінницької міської ради про те, що ОСОБА_3 звернувся до неналежного відповідача заслуговують на увагу, оскільки в позовній заяві позивач заявляє вимоги до виконавчого комітету Вінницької міської ради, який є окремою юридичною особою.

З матеріалів справи вбачається, що саме виконавчий комітет Вінницької міської ради приймав рішення № 45 від 27.01.2000 року «Про передачу і надання земельних ділянок громадянам у приватну власність і користування» в частині передачі ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 592 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Відповідно до п.1 рішення Вінницької міської ради народних депутатів від 05.11.1994 року 2 сесії 22 скликання з метою оперативного вирішення всіх земельних питань, передати згідно ст. 3 ЗК України (в редакції 1990 року) виконкому міської Ради народних депутатів повноваження з передачі земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 Кодексу (крім надання ділянок для будівництва нових підприємств, які погоджуються з відповідними комісіями); видачі державних актів на право власності або постійного користування землею та укладання договорів на оренду землі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позов, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Разом з тим, пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року передбачено, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24.10.2008 року, порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У п. 13 Постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14 Верховний Суд України роз'яснив, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Таким чином, оскільки на стадії апеляційного провадження апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі в розгляді справи осіб, які не були залучені судом першої інстанції, то в разі встановлення апеляційним судом порушення судом першої інстанції норм ЦПК по вирішенню питання щодо складу осіб, апеляційний суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з цих підстав, а позивач вправі повторно звернутися до суду першої інстанції з цими ж позовними вимогами та зазначенням сторін, які повинні брати участь у розгляді справи.

В судовому засіданні Вінницька міська рада наголошувала на тому, що вона не є належним відповідачем у справі, однак суд першої інстанції зазначені доводи до уваги не прийняв.

Іншим доводам апеляційної скарги колегія суддів не дає оцінки, оскільки позовні вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції за участі належного відповідача по справі.

З цих же підстав колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Вінницької міської ради - задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.П. Рибчинський

Судді: П.В. Кучевський

Л.О. Голота