АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М. Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» Ларченко Ірини Миколаївни до Приватного нотаріуса Мелехової Ліни Геннадіївни про стягнення заборгованості за апеляційною скаргоюПублічного акціонерного товариства «Банк «Форум», поданою його представником Кіндером ВячеславомАнатолійовичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ПАТ «Банк Форум» звернулось до суду із вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» суму авансу в розмірі 44 365,00 грн.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що 05 грудня 2013 року відповідачем був виставлений рахунок НОМЕР_1 про сплату позивачем 1 805 185,00 грн. за вчинення нотаріальних дій. Згідно Меморіального ордеру № 168151 від 09 грудня 2013 року грошові кошти в повному обсязі були перераховані на розрахунковий рахунок відповідача. Призначення платежу згідно ордеру відповідало рахунку НОМЕР_1 і полягало в оплаті за вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення договорів купівлі-продажу квартир, що знаходились за адресою: АДРЕСА_1. 10 грудня 2013 року сторонами був складений акт виконаних робіт, яким зафіксовано факт надання 10 грудня 2013 року відповідачем нотаріальних послуг з посвідчення договорів купівлі-продажу квартир на загальну суму 1 760 820 ,00 грн. Посилаючись на те, що розмір попередньої оплати склав 1 805 185,00 грн., а розмір наданих виконавцем послуг 1 760 820 ,00 грн., позивач вважає, що решта суми у розмірі 44 365,00 грн. є розміром авансу, в частині якого виконавцем послуг надано не було та підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник ПАТ «Банк «Форум» - Кіндер В.А. подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що суд першої інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу встановлених обставин справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, у зв'язку з їх недоведеністю.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року приватним нотаріусом виставлений банку рахунок НОМЕР_1 про сплату позивачем 1 805 185,00 грн.

Згідно даних наявного в матеріалах справи меморіального ордеру № 168151 від 09 грудня 2013 року грошові кошти в повному обсязі банком були перераховані на розрахунковий рахунок відповідача. Призначення платежу згідно ордеру відповідає рахунку НОМЕР_1 та полягає в оплаті за вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення договорів купівлі-продажу квартир по АДРЕСА_1.

Після здійснення позивачем оплати приватним нотаріусом Мелеховою Л.Г., в період з 05.12.2013 року по 10.12.2013 року включно було посвідчено договори купівлі-продажу 164 квартир, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1., між ТОВ «КЛІКО КОМПАНІ» та ПАТ«БАНК ФОРУМ», за реєстровими номерами: 3161-3180, 3212-3240, 3241-3275, 3276-3310, 3318-3337, 3339-3363 та здійснено реєстрацію права власності за ПАТ«БАНК ФОРУМ» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як Державним реєстратором прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2013 року сторонами складено акт виконаних робіт, який містить дані про вчинення 10 грудня 2013 року відповідачем нотаріальних дій з посвідчення договорів купівлі-продажу квартир на загальну суму у розмірі 1 760 820 ,00 грн.

Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на час вчинення відповідачем оплати нотаріальних дій та їх оплати позивачем, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на час вчинення відповідачем оплати нотаріальних дій та їх оплати позивачем, передбачено, що приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою.

Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених положень ст.570 ЦК України та ст.ст.1, 31 Закону України «Про нотаріат», плата за вчинення нотаріальних дій за своєю правовою природою не є авансом в розумінні положень ст.570 ЦК України, оскільки аванс сплачується на виконання зобов'язань сторін за договором, поряд з тим, як при вчиненні нотаріальних дій між нотаріусом та особою, яка звернулась за її вчиненням, виникають специфічні правовідносини, які не є зобов'язальними і виникають у зв'язку зі здійсненням нотаріусом покладених на нього законом функцій та обов'язків.

Таким чином, до спірних правовідносин сторін не можуть бути застосовані положення законодавства, які регламентують підстави повернення стороні авансу у разі невиконання зобов'язань іншою стороною.

Встановивши, що на момент вчинення нотаріальних дій відповідачем, видача довідки чи будь-якого іншого документу на підтвердження розміру оплати вчинення нотаріальних дій не передбачалась чинним законодавством України суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що здійснення позивачем як особою, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, оплати за її вчинення у визначеному нотаріусом - відповідачем розмірі 1 805 185 грн, відповідно до рахунку НОМЕР_1 від 05.12.2013 року, вказує на досягнення домовленості між відповідачем та позивачем про розмір оплати за вчинення нотаріальних дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт виконаних робіт, який містить дані про вчинення 10 грудня 2013 року відповідачем нотаріальних дій з посвідчення договорів купівлі-продажу квартир на загальну суму у розмірі 1 760 820 ,00 грн є належним доказом того, що відповідач вчинила не всі нотаріальні дії є безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 ст.60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результат оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції представником ПАТ «Банк «Форум» - Кіндером В.А. не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що акт виконаних робіт від 10 грудня 2013 року містить інформацію про досягнення домовленості між сторонами іншого розміру оплати позивачем, ніж той що визначений рахункомНОМЕР_1 від 05.12.2013 року у сумі 1 805 185 грн, відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на час вчинення відповідачем оплати нотаріальних дій та їх оплати позивачем та, відповідно, не вчинення відповідачем всіх нотаріальних дій.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу фактичних обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого, суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з цим, зазначені вище доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 303 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти у сумі 44 365 грн отриманні відповідачем за відсутності жодної правової підстави та підлягають поверненню у порядку ст. 1211 ЦК України є також безпідставними з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про стягнення боргу, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом, позивач свої вимоги обґрунтував тим, що сума 44 365,00 грн є розміром авансу та підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.ст.570, 901 ЦК України.

З огляду на викладене, позивачем самостійно обрано спосіб захисту свого порушеного права - стягнення суми авансу, а відтак - доводи апеляційної скарги в цій частині є також безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи на правильність висновків суду в не впливають та їх не спростовують.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум», подану його представником КіндеромВячеславом Анатолійовичем, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді