Номер провадження: 22-ц/785/5322/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача про зобовязання знести самовільно збудовані господарські споруди, що розташовані на межі їх домоволодінь, зобовязати відповідача суворо дотриматися санітарних, будівельних норм та правил утримання великої рогатої худоби та стягнути на її користь матеріальну та моральну шкоди у розмірі 5 000 гривень (а. с. 2).

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 суворо дотримуватися санітарних, будівельних норм та правил утримання худоби. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 243,60 гривень (а. с. 73).

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року розяснено рішення суду від 10.02.2015 року. ОСОБА_2 слід суворо дотримуватися: норм розміщення господарських будівель біля житлового будинку, що визначаються в Державних будівельних нормах «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92 п. 3.19, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44, де, розробка правил та їх затвердження здійснюється відповідно до норм Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності»; положення Глави 17 про добросусідство Земельного кодексу України (ВР 25 жовтня 2001 року № 2768-III) (а. с. 88).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 123-125).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає,

що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню

У відповідності ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Судом встановлено, що 07.07.2015 року головний державний виконавець ВДВС Котовського МРУЮ звернувся із заявою про розяснення рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року, мотивуючи свою заяву тим, що і житловий будинок, і літня кухня, і всі господарські споруди біля будинку введені в експлуатацію та належать на законних підставах на праві приватної власності відповідачу, тому знесенню не підлягають. Однак з виконавчого листа № 505/3062/14ц, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області 02.06.2015 року вбачається про зобовязання ОСОБА_2 суворо дотримуватися, санітарних, будівельних та правил утримання худоби, у звязку з чим просив розяснити яких будівельних норм повинен дотримуватися боржник та чи взагалі повинен, з урахуванням того, що судовим рішенням в цій частині у задоволенні позову відмовлено.

Суд, розяснюючи рішення суду виходив з того, що норми розміщення господарських будівель біля житлового будинку визначаються в Державних будівельних нормах «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року за № 44. У містах і селищах міського типу на присадибних ділянках при дотриманні санітарних, протипожежних і будівельних норм можуть бути розміщені господарські будівлі. Господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються в селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил для сільських населених пунктів. Розміщення господарських будівель по лінії забудови з житловими будинками не допускається. Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм, але не менше протипожежних норм: будівлі і споруди господарські будівлі, сараї для худоби, домашніх тварин і птахів, площею до 50 кв.м., житлові будинки та літня кухня 15 м., питний колодязь 20 м. Відповідно до п. 3.19*ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови. Розробка таких правил та їх затвердження здійснюється відповідно до норм Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності».

Проте, погодитись з такими доводами суду першої інстанції не можна.

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про знесення самовільно збудованих господарських споруд, у звязку з введенням в експлуатацію як будинку так і надвірних споруд та наявністю правовстановлюючих документів, що унеможливлює виконання ОСОБА_2 будівельних норм та правил, якщо їх приписи не кореспондуються з фактичним розміщенням обєктів нерухомості на місцевості, які введені в експлуатацію та зазначені в технічному паспорті за адресою: Одеська область, Котовський район, с. Куяльник , вул. Набережна,28.

Основною позовною вимогою ОСОБА_3 було зобовязання ОСОБА_2 дотримуватися санітарних правил і норм розміщення та утримання худоби, і виконання саме цих критеріїв, які передбачені Законами України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування України», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про ветеринарну медицину», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Методичними рекомендаціями з розроблення правил утримання домашніх тварин в населених пунктах, затвердженими Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 09.11.2007 р. № 175 та іншими нормативно-правовими актами,повинно було досліджуватися в судовому засіданні. Проте, суд обставини справи не дослідив, не доручив лабораторним центрам зробити відбір повітря та відстійних вод для дослідження, не визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює, не визначив способи захисту права позивачки, що зараз стало перешкодою для виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що при вирішенні заяви головного державного виконавця ВДВС Котовського МРУЮ про розяснення рішення були порушені приписи норми процесуального права, у звязку з чим, застосовуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвала Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року підлягає скасуванню з передачею питання про розяснення рішення на новий розгляд.

Керуючись ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2015 року скасувати. Питання про розяснення рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

ОСОБА_4