Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2001/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.09.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді: Франко В.А.

Суддів: Мурашка С.І.Чельник О.І

За участі секретаря Постоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кіровоградська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, про стягнення процентів за користуванн позикою та штрафу у зв»язку з невиконанням грошового зобов»язання, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрникх наук України на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України (далі ДП ДГ «Червоний землероб») про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначив, що 17 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти в сумі 1800000 грн., які зобовязувався повернути до 18 січня 2013 року. Згодом 30.07.2013 року додатковою угодою сторони домовилися про продовження строку виконання зобов"язання до 30.04.2015р. За умовами вказаного договору позичальник також мав сплатити 50 % річних за користування позикою, інфляційні нарахування, та 1% штрафу за порушення виконання зобовязання від суми боргу за кожен день прострочення. Оскільки відповідач уникає виконання зобов"язань за вказаним договором, тому з останнього позивач просить стягнути борг за період з 01.09.2015 по 05.05.2016, який складається з наступного, а саме:

609 041,09 грн. - 50% річних за користування коштами;

36 542 грн. - три проценти річних;

543 945,21 грн. - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ;

94 814,99 грн. - інфляційні нарахування;

4 446 000 грн. - штрафні санкції у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Також позивач просить стягнути з ДП ДГ «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України на користь судовий збір в сумі 6 890,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2016 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 17 січня 2013 року з яких: 609 041,09 грн. - проценти за користування позикою, 36 542 грн. - три проценти за порушення грошового зобов'язання, 94814,99 грн. - інфляційні нарахування за час просторочення зобов"язання, 4 446 000грн. - штрафні санкції у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення, судовий збір в сумі 6890 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» ставиться питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

Зазначає зокрема, що правова природа стягнутої суми 4 446 000грн., Якщо це пеня, то її розмір майже в три рази перевищує суму боргу, а з врахуванням попереднього рішення суду , вбачається, що вже стягнута . Зазначає також, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України суд має право зменшити неустойку за умови, якщо її розмір значно перевищує розмір збитків.

В судове засідання представник відповідача та третьої особи не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно зворотних повідомлень, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечила проти доводів апеляційної скарги, надавши його в письмовому вигляді. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор Підлубний Я.В., який вступив у справу на підставі ч.2 ст.45 ЦПК України, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах, визначених ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 17 січня 2013 року між ОСОБА_2 та ДП "ДГ "Червоний землероб" ОСОБА_4 України було укладено у простій письмовій формі договір позики на суму 1 800 000 грн. зі сплатою 50 % річних за користування позикою на умовах її повернення до 31 грудня 2013 року (а.с. 7-8).

Якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, крім сплати процентів, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми (п. 5.1 договору).

У разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, а також нараховувати штраф в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 6 договору).

Встановлено, що відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти.

Відповідно укладеної між сторонами 30 липня 2013 року додаткової угоди № 1 до договору позики строк повернення боргу продовжено до 30 квітня 2015 року (а.с.9).

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1048 ЦК України пердбачено, що позикодавець має право на одержання від озичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що рішенням Бобринецького районного суду від 02.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 17 січня 2013 року в загальній сумі 6312575грн. 33 коп., де 1800000 грн. - сума позики, 2342465,74 грн. - проценти за користування позикою, 17309,59 грн. - три проценти за порушення грошового зобов"язання, 46800 грн. - інфляційні нарахування за час просторочення зобов"язання, 2106000 грн. - пеня, а також стягнути судовий збір в сумі 3654 грн. Дане рішення набрало законної сили. Після його перегляду в апеляційній інстанції. (а.с.49-52, 17-19).

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що встановленні вищеназваними рішеннями Бобринецького районного суду обставини порушення зобовязань за договорами позики мають приюдиційне значення у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 50 відсотків річних за користування коштами, суд послався на п.3 Договору позики від 17.01.2013 року, яким сторонами встановлено розмір процентів та порядок їх одержання, а саме 50 % річних, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, в сумі 609041,09 грн. ( за період з 1.09.2015 року по 5.05.2016 року) виходячи з наступного розрахунку: 1800000,00 грн. х 50% : 365 днів х 247 днів користування позикою = 609041,09 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось,в пункті 5 Додаткової угоди від 30.07.2013 року до договору позики від 17.01.2013р. (а.с.9) сторони погодили, що позичальник мав виконати зобов'язання перед позивачем з повернення суми позики та процентів в строк до 30 квітня 2015 року, але прострочив виконання зобов'язання за цим договором.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на підставі ст.625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки іншого розміру процентів не встановлено договором, враховуючи період з 01.09.2015 по 05.05.2016 року, з наступного розрахунку: - три проценти річних: 1800000,00грн. х 3% :365 днів х 247 днів прострочення = 36 542 грн. ;

- інфляційні нарахування за період з вересня 2015 року по 05.05.2016 року становить 94 814,99грн. інфляційних витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право як на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок одержання яких встановлюється договором, що відповідає ст. 1048 ЦК України, так і у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Вказані висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах № 6-369цс15 від 02.09.2015 р., № 6-37цс15 від 01.04.2015 р., № 6-132цс-14 від 04.11.2014 р.

За статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В обгрунтування своїх висновків щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій (неустойки, штрафу) в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов"язання, суд правомірно послався на узгоджений сторонами пункт 6 договору позики, який передбачає, що у разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, а також нараховувати штраф в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Оскільки в позовній заяві позивач просив стягнути штрафні санкції за період з 01.09.2015 року до 05.05.2016 то суд дійшов висновку що стягненню підлягає неустойка в цих межах за 247 днів прострочення виконання зобов'язання відповідачем в сумі 4 446000,00 грн. . (1800000,00грн. х 1% х 117 днів).

При цьому, суд не вбачав підстав для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення неустойки, що і оскаржується відповідачем.

Проте у разі, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 3 вересня 2014 року № 6-100цс14 та від 4 листопада 2015 року № 6-1120цс15, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

У справі, яка переглядається, суд встановив, що умовамиукладеного між сторонами договору позики ( з додатками) передбачено, що у разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, а також нараховувати штраф в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 6 договору).

Отже, встановивши, що розмір штрафних санкцій значно більший від розміру боргового зобовязання, суд послався, проте не обговорив і не вирішив питання про застосування до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та не зменшив розміру штрафних санкцій.

Враховуючи обставини справи та виходячи зі змісту ст. ст. 3, 551 ЦК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку про наявність підстав та необхідність зменшення розміру неустойки з 4 446000,00 грн. до 1 800 000 грн.

Щодо незастосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки, як зазначається в апеляційній скарзі, то колегія суддів не знайшла підстав для його застосування, оскільки встановлено, що штрафні санкції за договором та відсотки за користування коштами обчислені за період з 1.09.2015 року по 05.05.2016 року, тобто за період , коли кошти не було повернуто за рішенням Бобринецього райсуду від суду 2 листопада 2015 року.

З урахуванням виявленої неправильності застосування судом норм матеріального права ( ч.3 ст. 551, та відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду так, як допущена судом помилка вплинула на правильність визначення розміру штрафу, який підлягає стягненню, але не має наслідку відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідного господарства «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України задовольнити частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2016 року змінити в частині стягнення штрафу.

Зменшити розмір стягуваного з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний Землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_2 штрафу за договором позики від 17 січня 2013 року до 1 800 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя : Франко В.А.

Судді: Мурашко С.І.

ОСОБА_5