АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського національного торговельно-економічного університету про стягнення компенсації за невикористану відпустку,

за апеляційною скаргою Київського національного торговельно-економічного університету на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року, -

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Посилалась на те, що є матір'ю двох неповнолітніх дітей та має право на щорічну додаткову оплачувану відпустку, передбачену ст. 19 Закону України «Про відпустки».

Проте при звільненні з роботи, відповідачем не було виплачено компенсацію за всі невикористані дні такої відпустки.

У зв'язку з чим просила стягнути компенсацію за невикористану додаткову відпустку та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Київського Національного торгівельно-економічного Університету на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку в розмірі 1 892 грн. 95 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 600 грн. 00 коп., та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Київський національний торговельно-економічний університет просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник Київського національного торговельно-економічного університету вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 та її представник проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що оскільки ОСОБА_1 не отримувала компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, при звільненні з нею не був проведений остаточний розрахунок, тому на її користь з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст.117 КЗпП України. Також суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди на підставіст. 237-1 КЗпП України.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що з 01 жовтня 2010 року по 02вересня 2014 року ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з Київськимнаціональним торговельно-економічним університетом.

Відповідно до наказу № 1238-к від 02 вересня 2014 року, ОСОБА_1 звільнено з посади старшого викладача, згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

В серпні 2015 року вона звернулася до працівників відділу кадрів КНТЕУ з письмовою заявою про виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, посилаючись на те, що вона є матір'ю двох дітей до 15 років, проте їй відмовили в прийнятті такої заяви.

Як вбачається з наданих позивачем в судовому засіданні копій свідоцтв про народження, вона є матір'ю двох дітей віком до 15-ти років, має синів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 57-58).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» жінці, яка працює і має двох і більше дітей до 15 років або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері, а також особі, яка взяла дитину під опіку, надається щорічна додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів.

У ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував вищенаведених вимог закону.

Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні особової справи позивача, останньою, при прийнятті на роботу, не подавались відомості, що вона є матір'ю двох дітей віком до 15-ти років.

Протягом усього періоду роботи (з 01 жовтня 2010 року по 02 вересня 2014 року) позивач не просила надати їй щорічну додаткову оплачувану відпустку на підставі ст. 19 Закону України «Про відпустки».

При звільненні з роботи за власним бажанням позивач не зазначала у поданій заяві про необхідність виплати їй компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Ураховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що вини відповідача у невиплаті позивачу при звільненні компенсації за усі дні невикористаної додаткової відпустки, немає. Тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 березня 2016 року постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Київського національного торговельно-економічного університету задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського національного торговельно-економічного університету про стягнення компенсації за невикористану відпусткувідмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук