Номер провадження: 22-ц/785/7014/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Бабія А.П.

ОСОБА_2

при секретарі Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року, -

встановила:

Позивач TOB «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором, відсотків користування коштами, пені за користування коштами, посилаючись на такі обставини: 30 січня 2007 сторони уклали кредитний договір № ML-501/007/2007, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 62 300,0 доларів США на строк користування Кредитними коштами до 30 січня 2032 року включно зі сплатою фіксованого відсотку + FIDR 5,49% річних, із цільовим використанням: на придбання нерухомого майна квартири № 3, загальною площею, 57,5 кв.м., вул. Яші Гордієнка, 18, кв. З у м. Одесі, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором.

Згідно п. 1.1. частини № 2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі.

У звязку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 21.02.2011 року виникла заборгованість за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року в сумі 250,0 грн. (двісті п'ятдесят грн.) та 121 803,80 доларів США (сто двадцять одна тисяча вісімсот три долари центів), що за курсом НБУ на 21.02.2011 р. (1 долар - 7,9417 грн.) складає еквівалент 967 323,52, а всього на загальну суму: 967 573,52 грн., на підставі цього позивач вимагав стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором і судових витрат на розгляд справи.

Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не зявилися. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року позов TOB «ОТП Факторинг Україна» задоволений.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року в сумі 250,0 грн. (двісті п'ятдесят грн.) та 121 803,80 доларів США (сто двадцять одна тисяча вісімсот долари США 08 центів), що за курсом НБУ на 21.02.2011 р. (1 долар - 7,9417 грн.) складає еквівалент 967 323,52 грн., а всього на загальну суму: 967 573,52 грн. та складається з:

61 859,0 доларів США (491273,16 грн.) - залишок заборгованості за кредитом;

19 393,17 доларів США (154014,74 грн.) - сума несплачених відсотків за кредитом;

40549,96 доларів США (322035,62 грн.) - сума пені за прострочення виконання зобов'язань з 30,06.2010 р. по 21.02.2011 р.;

250,0 грн. - сума штрафних санкцій, передбачених договором.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь OB «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в сумі 1 820,0 грн.

ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 з заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року.

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 17 вересня 2013 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року залишена без задоволення.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила скасувати заочне рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, а заочне рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року залишено без змін.

ОСОБА_4 звернувся до Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 з заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року.

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 04 серпня 2016 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким у позовних вимогах товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариство «ОТП Банк» (зараз - TOB «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ML-Ю7/2007, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 62 300,0 доларів США на строк користування кредитними коштами до 30 січня 2032 року включно зі сплатою фіксованого відсотку + F1DR 5,49% річних, із цільовим використанням: на придбання нерухомого майна - квартири № 3, загальною площею 57,5 кв.м., вул. Яші Гордієнка, 18, кв. З у м. Одесі, відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором.

Згідно п. 1.1. частини № 2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі.

Відповідно до підпункту 1.5.1. частини № 2 кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до кредитного договору), шляхом безготівкового рахування на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому кредитним договором, проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів.

Згідно із підпунктом 1.4.1.2. пункту 1.4. частини № 2 кредитного договору, відповідно до якого, проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до Кредитного договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до 11.5. кредитного договору

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 5 кредитного договору та п. 3.1 частини № 2 кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_4 договір поруки №SR-501/007/2007.

Відповідно до договору поруки поручитель поручився та зобов'язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору, в тому числі повернення суми кредиту, нарахованих процентів, комісій та неустойки (штрафу, пені) та банку пов'язаних із стягненням заборгованості.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 21.02.2011 року виникла заборгованість за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року 250,0 грн. (двісті п'ятдесят грн.) та 121803,80 доларів США (сто двадцять одна тисяча вісімсот три долара США 08 центів), що за курсом НБУ на 21.02.2011 p. (1 долар - 7,9417 грн.) складає еквівалент 967323,52 грн., а всього на загальну суму: 967 573,52 грн. та складається з: - 61859,0 доларів (491273,16 грн.) - залишок заборгованості за кредитом; - 19393,17 доларів США (154014,74 грн.) несплачених відсотків за кредит; - 40549,96 доларів США (322035,62 грн.) - сума пені за простре виконання зобов'язань з 30.06.2010 р. по 21.02.2011 p.; - 250,0 грн. - сума штрафних санкцій передбачених договором.

На підставі зазначених пунктів кредитного договору позивачем було направлено письмову досудову вимогу вих. 22-3-2/22069 від 13.05.2008 року про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року; письмову досудову вимогу вих. 22-3-2/220 13.05.2008 року про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 29.06.2010 року та договору відступлення прав за Договором іпотеки б/н від 29.06.2010 року Публічне акціонерного товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу; України відступило, а TOB «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року, договором іпотеки №PML-501/007/2007 від 30.01.2007 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Відповідачем.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товари «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідача за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року та договором іпотеки №PML-501/007/2007 від 30.01.2007 року.

Згідно з положенням пункту 1.9 частини №2 кредитного договору, у випадку невиконання неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, штрафу, відповідно до договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

Частина 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 550 передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У відповідності до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно якому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначеності умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім цього, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, відступити від положень цих актів і врегулювати свої відносини на власний розсуд, і не можуть відступити від положень цих актів, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень цих актів відносин між сторонами.

Таким чином, позивач на момент його укладення договору не заперечував свого вільного волевиявлення та своєї вільної згоди щодо всіх умов даного Кредитного договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов, крім випадків, передбачених законом або договором.

Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

При таких даних суд першої інстанції обґрунтовано вважав необхідним задовольнити позовні вимоги відносно боржника ОСОБА_3.

Між тим суд першої інстанції також стягнув зазначену заборгованість солідарно з поручителем ОСОБА_4

Задовольняючи ці позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно з пунктом 1.2. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісії за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій зазначених в Кредитному договорі.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, кредитор має абсолютне право вимагати виконання зобовязання, як від позичальника та поручителя.

Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з умовами зазначених договорів ознайомлені та їх згода вбачається з їх підпису у зазначених договорах.

На підставі наведеного суд першої інстанції вважав необхідним стягнути вищезазначену заборгованість солідарно з боржника і поручителя.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або указівкою на подію, яка має неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що позивачем було направлено письмову досудову вимогу вих. 22-3-2/22069 від 13.05.2008 року про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року; письмову досудову вимогу вих. 22-3-2/220 13.05.2008 року про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року.

До суду позивач звернувся лише 20 серпня 2011 року.

Таким чином, від дня направлення письмової досудової вимоги вих. 22-3-2/22069 від 13.05.2008 року до предявления позову 20 серпня 2011 року сплинув шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано суду доказів своєчасного направлення вимоги про виконання зобовязання до поручителя ОСОБА_4, а з матеріалів справи вбачається, що позов поданий лише 20 серпня 2011 року, а тому колегія суддів вважає, що відносно ОСОБА_4 порука припинена.

Аналогічна правова позиція висловлена і в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015р. № 6-616цс15

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2012 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь TOB «ОТП Фпкторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року в сумі 250,0 грн. (двісті п'ятдесят грн.) та 121 803,80 доларів США (сто двадцять одна тисяча вісімсот долари США 08 центів), що за курсом НБУ на 21.02.2011 р. (1 долар - 7,9417 грн.) складає еквівалент 967 323,52 грн., а всього на загальну суму: 967 573,52 грн. та стягнення з ОСОБА_4 на користь ТOB «ОТП Факторинг Україна» судових витрат в сумі 1 820,0 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ст. 318 ЦПК України, якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущення їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2012 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року в сумі 250,0 грн. (двісті п'ятдесят грн.) та 121 803,80 доларів США (сто двадцять одна тисяча вісімсот долари США 08 центів), що за курсом НБУ на 21.02.2011 р. (1 долар - 7,9417 грн.) складає еквівалент 967 323,52 грн., а всього на загальну суму: 967 573,52 грн. та стягнення з ОСОБА_4 на користь ТOB «ОТП Факторинг Україна» судових витрат в сумі 1 820,0 грн., яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року було залишено без змін, то колегія суддів вважає також необхідним в цій частині скасувати і ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 від 13 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-501/007/2007 від 30 січня 2007 року в сумі 250,0 грн. (двісті п'ятдесят грн.) та 121 803,80 доларів США (сто двадцять одна тисяча вісімсот долари США 08 центів), що за курсом НБУ на 21.02.2011 р. (1 долар - 7,9417 грн.) складає еквівалент 967 323,52 грн., а всього на загальну суму: 967 573,52 грн. та стягнення з ОСОБА_4 на користь ТOB «ОТП Факторинг Україна» судових витрат в сумі 1 820,0 грн. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

ОСОБА_5