ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/147/16-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого - судді Шабас О.С.,

при секретарі Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Золочів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великорогозянської сільської ради Харківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до Золочівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням не однократних уточнень, фактично просили встановити факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 5/6 частин житлового будинку і земельної ділянки, розміром 0,24 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після матері ОСОБА_4(1/6) та батька ОСОБА_3 (4/6), визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку і земельної ділянки, розміром 0,24 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після матері ОСОБА_4(1/6), визнати за позивачами право забудовника на реєстрацію самовільних забудов, що знаходяться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що батькам за життя належав спірний житловий будинок та спірна земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу. Після смерті матері позивачі разом із батьком прийняли спадщину, що складалася в тому числі з спірних будинку та земельної ділянки. Після смерті батька ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, проте сестри не змогли оформити спадщину, так як у державному акті були не застережені виправлення, в договорі не коректно зазначено форму власності батьків на спірну ділянку, крім того, за життя батьки самовільно здійснили декілька добудов у будинку, через що в даний час технічний паспорт містить відмітку про самовільну забудову.

В судове засідання 02 грудня 2016 року позивачі не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з наведених мотивів.

Представник відповідача 02 грудня 2016 року в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника сільради, зауважив, що рада не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15 серпня 1971 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб, що був зареєстрований у Палаці укладення шлюбу м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис №4758 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у родині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_2, про що Палацом Новонароджених м. Харкова 04 квітня 1972 року у книзі реєстрації актів про народження здійснено актовий запис №2966 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_3.

17 лютого 1990 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №166. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_2. 14 квітня 1998 року вказаний шлюб Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції розірвано, актовий запис №268. 06 червня 1998 року ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_7, що був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №303. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_2. Тим же органом реєстрації вказаний шлюб розірвано 31 липня 2007 року, актовий запис №420, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 прізвище не змінювала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у родині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_1, про що відділом РАЦС Московського району м. Харкова 04 червня 1977 року у книзі реєстрації актів про народження здійснено актовий запис №338 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_4.

21 лютого 1998 року ОСОБА_8 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що того ж дня вчинена актовий запис №90, а 26 травня 2015 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_1.

10 листопада 2000 року ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 придбали у власність житловий будинок і земельну ділянку, розміром 0,24 га, що знаходяться в АДРЕСА_1. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Івановим М.І., реєстровий №369. Вказаний договір зареєстровано у відповідному бюро технічної інвентаризації 21 листопада 2000 року.

21 квітня 2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 2000 року видано державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, яким засвідчено право власності на земельну ділянку, розміром 0,24 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд на території Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області.

Відповідно до наданого суду технічного паспорту виданого 02 жовтня 2015 року КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» на будинок АДРЕСА_1. Будинок побудовано у 1965 році, його загальна площа становить 72,6 квадратних метрів, житлова 51,4 квадратних метрів, будинок складається з приміщень: кухні та чотирьох житлових кімнат, коридору, санвузлу та господарських будівель: веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», літньої кухні літ «Б», веранди літ «б», сараю літ «Г», погребу літ «Е», вбиральні літ «Ж», літнього душу літ «З», гаражу літ «И», огорожі №1-4, колонки №5, вигрібної ями №6. Технічний паспорт містить відмітку, що будівлі веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И» є самовільно побудованими.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 54 років померла ОСОБА_4, про що 03 жовтня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського міського обласного управління юстиції в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №14361 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_6.

20 грудня 2006 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4.

Довідкою ОЖК «Левада» від 19.12.2006 року №12306 підтверджується, що ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала за адресою: АДРЕСА_2, разом з нею чоловік ОСОБА_3, донька ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 66 років помер ОСОБА_3, про що 18 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №4566 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_7.

06 жовтня 2015 року державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори, Лученко Л.А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки площею 0,24 га, що належала ОСОБА_4, з мотивів наявності не застережених виправлень у державному акті на ім'я померлої та неточності у визначенні форми власності зазначеної у правовстановлюючих документах.

06 жовтня 2015 року державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори, Лученко Л.А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 по видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки площею 0,24 га, що належала ОСОБА_3, з мотивів наявності не застережених виправлень у державному акті на ім'я померлого та неточності у визначенні форми власності зазначеної у правовстановлюючих документах.

12 травня 2015 року ОСОБА_2 відмовилася від спадщини після смерті батька ОСОБА_3 на користь сестри ОСОБА_1.

07 жовтня 2015 року державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори, Лученко Л.А. видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки ЗАЗ SENS державний номер НОМЕР_8 в цілому після смерті батька, так як ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, інших спадкоємців не має, інша спадкоємиця, відмовилася від спадщини.

27 жовтня 2015 року державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори, Лученко Л.А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 по видачі свідоцтва про право на спадщину на 4/6 житлового будинку АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3, з мотивів наявності самовільно побудованих приміщень площею 7.7 кв.м.

27 жовтня 2015 року державний нотаріус третьої Харківської державної нотаріальної контори, Лученко Л.А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1, ОСОБА_2 по видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/6 житлового будинку АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4, з мотивів наявності самовільно побудованих приміщень площею 7.7 кв.м.

Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України,

Статті 1217,1218, 1225, 1233 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 1 ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Стаття 1270 вказаного Кодексу встановлює строки для прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 376 ЦК України визначає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Так, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) ( 435-15 ), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Пунктом 4.15 Глави 10, Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Стаття 256 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

Відтак судом встановлено, що за життя подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках набули у власність спірний житловий будинок АДРЕСА_1, та спірну земельну ділянку за цією ж адресою, уклавши угоду купівлі-продажу 10 листопада 2000 року із ОСОБА_9. Після придбання будинку, в розумінні положень ст. 376 ЦК України, подружжя у здійснило самовільне будівництво веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И».

Оскільки подружжя ОСОБА_3 здійснили самовільне будівництво веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И» право власності на ці об'єкти в них не виникло, відповідно після їхньої смерті до складу спадщини увійшло лише право власності на будівельні матеріалами, що були використаними у процесі самовільного будівництва.

Після смерті ОСОБА_4 її доньки ОСОБА_1, ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_3, в рівних частках тобто по 1/6 частині, як спадкоємці першої черги прийняли спадщину, відповідно до положень ст.ст. 376, 1217,1218, 1225, 1233, 1261, 1268, 1269 ЦК України. До складу спадщини, в тому числі, увійшли ? частина спірного будинку із будівельними матеріалами, що були використаними у процесі самовільного будівництва веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И» та ? частина спірної земельної ділянки.

Після смерті ОСОБА_3, його дочка ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець першої черги прийняла спадщину, відповідно до положень ст.ст. 376, 1217,1218, 1225, 1233, 1261, 1268, 1269 ЦК України до складу спадщини, в тому числі, увійшли ? та 1/6 частини спірного будинку із будівельними матеріалами, що були використаними у процесі самовільного будівництва веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И» та ? та 1/6 частини спірної земельної ділянки.

ОСОБА_2, як донька померлого відповідно до положень ст. 1268 ЦК України використала своє право на відмову від спадщини після смерті батька.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 набула у власність в порядку спадкування після смерті батьків на 5/6 частин, а позивач ОСОБА_2 набула у власність в порядку спадкування після смерті матері на 1/6 частину земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 та на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі самовільного будівництва за цією ж адресою будівлі веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И», відтак позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню.

Одночасно суд відмовляє у задоволенні вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, яким засвідчено право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, розміром 0,24 га, так як суду не надано доказів про те, що прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що зазначені в державному акті, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цих осіб, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст.ст. 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 та на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі самовільного будівництва за цією ж адресою будівлі веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И», в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 та на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі самовільного будівництва за цією ж адресою будівлі веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И», в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,24 га, в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/6 частин земельної ділянки площею 0,24 га, в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 та на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі самовільного будівництва за цією ж адресою будівлі веранди літ «а», прибудови літ «А-1-1», веранди літ «б», гаражу літ «И», в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,24 га, в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С.Шабас