УХВАЛА

Справа № 564/1706/16-ц

12 жовтня 2016 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Олійник П. В.

розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерногое товариства комерційний банк "Приватбанк", третя осба яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про захист прав споживача

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерногое товариства комерційний банк "Приватбанк", третя осба яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, в якій просить винести рішення, яким кредитний договір №ROT0GI від 11.03.2008 року, укладений між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Костопільського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №1207, додаткову угоду до укладеного договору №ROT0GI від 11.03.2008 року, додатковий договір №2 від 01.06.2009 року до кредитного договору № ROT0GI визнати недійсним.

11.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовою заявою про забезпечення позову шляхом: заборони ПАТ КБ «Приватбанк», та його структурним підрозділам відчуження належного йому нерухомого майна житлового будинку за адресою: м. Костопіль, вул.. Лятуринської,106, шляхом продажу будь-якій особі та будь-яким способом та шляхом переоформлення на ПАТ КБ «Приватбанк » права власності житлового будинку, що адресою м. Костопіль, вул.. Лятуринської,106.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що відповідач (іпотекодержатель вищевказаного житлового будинку), надіслав повідомлення про те що відповідач має намір оформити в нотаріальному порядку право власності не нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а саме на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресо. М. Костопіль, вул.. Лятуринського,106. Іпотечний договір №ROT0GI від 11.03.2008 року, є похідним від основного кредитного договору, тому не вжиття заходів може утруднити, та зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого його законні права не будуть захищені.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішенняцивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішенняє обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України уПостанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може значно ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення судом позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерногое товариства комерційний банк "Приватбанк", третя осба яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про захист прав споживача, задовольнити.

Накласти заборону ПАТ КБ « Приватбанк», ЄДРПО 14360570 та його структурним підрозділам (відділення банку) вчиняти будь-які дії на відчуження житлового будинку, за адресою м. Костопіль, вул.. Лятуринського,106 шляхом продажу будь-якій особі та будь-яким способом та шляхом переоформлення на ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на житловий будинок, за адресою м. Костопіль, вул.. Лятуринського,106, до закінчення розгляду справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяОСОБА_4