Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.С., Буцяка З.І.,

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 19 травня 2016 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що він не має постійного місця роботи та не може сплачувати встановлену суму коштів. Крім того, він здійснює догляд за недієздатним братом ОСОБА_5, є його опікуном, що стверджується рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2015 року. Судом не взято до уваги, що у разі стягнення аліментів у вказаному розмірі, він залишиться без засобів для існування.

Просить рішення суду змінити та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі щомісячно в сумі по 500,00 грн. на кожну дитину.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів в розмірі 2000,00 грн. на двох дітей є реально можливим для сплати.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.ст. 141 та 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини.

Відповідно до п.3 ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на утриманні матері.

Судом вірно встановлено, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому у відповідності до ч.1 ст.184 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач працює чи отримує будь-які інші доходи у звязку з неофіційним працевлаштуванням чи доказів отримання ним будь-якого іншого доходу.

Крім того, відповідач не заперечує свого обов'язку щодо сплати аліментів, однак зазначає, що може сплачувати аліменти в розмірі по 500,00 грн. на дитину щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2015 року, ОСОБА_1 призначено опікуном недієздатного брата ОСОБА_2Ю, 03.02.1969 р. н., інваліда 1 групи (а. с. 31).

За таких обставин, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дітей є дещо завищеним, не відповідає засадам розумності і справедливості, а тому підлягає зменшенню до 800,00 грн. на кожну дитину на місяць до досягнення ними повноліття.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК України, ст. 180, 184 СК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2016 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей з 2000,00 грн. щомісячно на двох дітей до 900,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :