АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4049/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3260/16Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М.. ОСОБА_2

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4, представника позивача адв. ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» (далі -ДП «Полтавське УГР») про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом, уточненим у подальшому, до відповідача, мотивуючи його тим, що 27.10.2015 року вона була призначена на посаду заступника головного бухгалтера підприємства. У подальшому, 24.02.2016 року була переведена на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР», а 12.07.2016 року була звільнена із займаної посади на підставі.п.2 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України - у зв'язку з ніби-то її винними діями під час обслуговування грошових коштів; звільнення з посади начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності вважає незаконним та безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, просила визнати наказ ДП «Полтавське УГР» № 61-в від 12.07.2016 року «Про порушення платіжної дисципліни» незаконним; поновити її (ОСОБА_4Г.) на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР»; стягнути з ДП «Полтавське УГР» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21079,36 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано наказ Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» №61-в від 12.07.2016 року «Про порушення платіжної дисципліни» незаконним.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт».

Стягнуто з Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21079,36 грн.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт».

З вказаним рішенням не погодилося ДП «Полтавське УГР», представник якого подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи маються належні та допустимі докази на підтвердження того, що будучи начальником відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_4 самовільно розпоряджалась грошовими коштами Підприємства, постійно створювала конфлікті ситуації у колективі, що перешкоджало злагодженій роботі ДП «Полтавське УГР».

Окрім того, вказують, що під час перебування ОСОБА_4 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності, вона систематично не виконувала обовязків за посадою, здійснювала самоуправство при розпорядженні майном Підприємства, без поважних причин не виконувала законні накази директора, що призвело до негативних наслідків.

Вважають, що матеріалами справи підтверджено факт розпорядження (використання) коштами відповідачем ОСОБА_4, яке вчинене без погодження з керівником підприємства, а тому є незаконним та свідчить про самоуправство та перевищення повноважень позивачем.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_4 працювала на посаді без визначеного кола посадових обовязків, на думку відповідача, не відповідає дійсності, оскільки вони передбачені нормативним документом, а саме Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, згідно якого, перераховуючи кошти підприємства на рахунки, ОСОБА_4 мала б отримати погодження директора.

Вказують, що ОСОБА_4, в порушення вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», здійснювалась оплата рахунків без отримання дозволу керівництва підприємства, без наявності первинних бухгалтерських документів та без перевірки наявності чи відсутності договорів між ДП «ПУГР» та контрагентами.

Вважають, що суд належним чином не дослідив наявних у справі доказів, чим були порушені основні завдання цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та прохав її задовольнити.

Позивач та її представник апеляційну скаргу не визнали, прохали її відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу (розпорядження) в.о. директора Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» ОСОБА_6 №153-к від 27 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 була призначена на посаду заступника головного бухгалтера підприємства (т.1, а.с.14).

Наказом в. о. директора ОСОБА_7 по ДП «Полтавське УГР» №30-в від 24.02.2016 року, зокрема, ОСОБА_4 переведено на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» (т.1, а.с.15).

Наказом в. о. директора Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» Даніва І.М. «Про порушення платіжної дисципліни» №61-в від 12.07.2016 року ОСОБА_4 була звільнена з займаної посади згідно п.2 ч.1 ст.41 Кодексу Законів про працю України - винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (т.1, а.с.16).

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив із того, що матеріалами справи не встановлено наявності винних дій працівника, а саме начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавьске УГР» ОСОБА_4, при виконанні нею своїх трудових обов»язків, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач безпосередньо обслуговувала грошові або товарні цінності, що дає підстави для втрати довір»я до неї з боку власника або уповноваженого ним органу, а тому позовні вимоги суд першої інстанції, вважав обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільненні з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року, висловлено при розгляді цивільної справи № 6-104цс14, при розгляді справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, суду, крім іншого, необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до Штатного розпису керівників, спеціалістів та службовців на 2016 рік, затвердженого 04.05.2016 в. о. директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_7 відділ бухгалтерського обліку та звітності очолює начальник відділу (т.1, а.с.65-67).

Наказом в. о. директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_7 №30-в від 24.02.2016 року, ОСОБА_4 переведено на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» (т.1, а.с.15).

З наведеного вбачається, що з 24.02.2016 року по день звільнення ОСОБА_4 була начальником відділу бухгалтерського обліку та звітності, що свідчить про фактичне здійснення нею обовязків головного бухгалтера підприємства.

Для вирішення питання про те, чи належить працівник до осіб, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності, необхідно детально ознайомитися з колом його обов'язків, що визначаються відповідними посадовими інструкціями та положеннями. В кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати, чи становить виконання операцій, пов'язаних з обслуговуванням цінностей, основний зміст їх трудових обов'язків або один з основних обов'язків, і чи має виконання ними вказаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і збереженням цінностей. Обов'язок з обслуговування цінностей може бути передбачений тарифно-кваліфікаційними довідниками, посадовими інструкціями та іншими нормативними актами.

Судом першої інстанції установлено та не заперечувалась сторонами, що на ДП «Полтавське УГР» на час призначення ОСОБА_4 (24 лютого 2016 року) на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності була відсутня посадова інструкція начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт».

Проте, обовязки головного бухгалтера передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників.

Окрім того, згідно наказу в. о директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_7 № 33-в від 01.03.2016 року, керівників структурних підрозділів зобовязано розробити та передати інженеру з підготовки кадрів ОСОБА_8 посадові інструкції керівників структурних підрозділів та їх підлеглих, та, зокрема (п.1.2 наказу). посадові інструкції відділу бухгалтерського обліку та звітності у складі: начальника відділу та бухгалтерів.

З даного наказу вбачається, що саме на ОСОБА_4 було покладено обовязок розробити посадові інструкції, як для начальника відділу, тобто головного бухгалтера, так і для її підлеглих.

За змістом ч.7 ст.8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, щодо посади головного бухгалтера, зокрема, визначено наступне:

- забезпечує ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад, встановлених Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, з урахуванням особливостей діяльності підприємства і технології оброблення облікових даних. Організовує роботу бухгалтерської служби, контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій;

-вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну.

-за погодженням з власником (керівником) підприємства забезпечує перерахування податків та зборів, передбачених законодавством, проводить розрахунки з іншими кредиторами відповідно до договірних зобовязань. Здійснює контроль за веденням касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів. Бере участь у проведенні інвентаризаційної роботи на підприємстві, оформленні матеріалів, повязаних із нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства.

-ОСОБА_9 працівниками бухгалтерського обліку підприємства та розподіляє між ними посадові завдання та обовязки. Знайомить цих працівників із нормативно-методичними документами та інформаційними матеріалами, які стосуються їх діяльності, а також із змінами в чинному законодавстві.

З аналізу положень п.2 ч. 1 ст.41 КЗпП України, вбачається, що у зв'язку з утратою довір'я можуть бути звільнені і ті працівники, здійснення грошових операцій для яких не є їхньою основною функцією, але з неї випливають. Не можуть бути звільненими у зв'язку з утратою довір'я рахівники, бухгалтери, контролери та інші працівники, які мають відношення до цінностей, але не зв'язані з їх безпосереднім обслуговуванням.

Проте, зі змісту наведених вище норм, вбачається, що до обовязків головного бухгалтера, зокрема, входить забезпечення перерахування податків та зборів, передбачених законодавством, проведення розрахунків з іншими кредиторами відповідно до договірних зобовязань., здійснення контролю за веденням касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, участь у проведенні інвентаризаційної роботи на підприємстві, оформленні матеріалів, повязаних із нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства.

З урахуванням наведеного, слід зробити висновок, що головний бухгалтер є особою, яка безпосередньо обслуговує товарні і грошові цінності, оскільки до кола його обовязків віднесено підписування, разом з керівником, документів, які є підставою для прийняття і видачі товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, а також здійснення кредитних, розрахункових та інших фінансових зобовязань, візування господарських договорів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ОСОБА_4, як начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності (головний бухгалтер) ДП «ПУГР» віднесена законом до кола осіб, щодо яких може бути застосовано положення п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Звільнення за утрату довір'я до працівника на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП може відбутися при скоєнні ним винних дій. При цьому не має значення, в якій формі були скоєні незаконні дії: навмисно чи в формі необережного відношення до своїх обов'язків. Працівник передбачав або повинен був передбачати негативні наслідки своїх дій. Вина працівника повинна бути доведена власником або уповноваженим ним органом фактами і об'єктивними обставинами, що свідчать про винні дії працівника, наприклад, систематична нестача довірених йому цінностей, безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов'язків, порушення правил торгівлі, крадіжки тощо.

Утрата довір'я може бути не тільки результатом скоєння певних дій, а й такого проступку, який дає підстави зробити висновок про те, що подальше залишення такого працівника на роботі з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей може призвести до утрати цих цінностей.

Обов'язок обгрунтування утрати довір'я до працівника покладається на власника або уповноважений ним орган, який повинен навести об'єктивні докази вини працівника у завданні матеріальної шкоди або скоєнні незаконних дій. Недовір'я до працівника не може обґрунтовуватись лише на підозрі власника або уповноваженого ним органу. Підставою для звільнення у зв'язку з утратою довір'я може бути також використання працівником доручених для безпосереднього обслуговування цінностей в особистих інтересах.

Таким чином, для звільнення працівника за пунктом 2 даної статті не обов'язково, щоб працівник своїми протиправними діями завдав шкоду підприємству, установі, організації, достатньо, щоб цими діями створювалася загроза завдання такої шкоди.

У відповідності до п.6.3 Статуту ДП ««Полтавське управління геофізичних робіт» Керівник підприємства, зокрема, розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства та цього Статуту; несе відповідальність за використання бюджетних коштів за цільовим призначенням в межах бюджетних надходжень…, а пунктом 9.1 розділу 9 Статуту передбачено, що Підприємство здійснює оперативний та бухгалтерський облік, веде статистичну і податкову звітність згідно з чинним законодавством. Керівник Підприємства несе персональну відповідальність за додержанням порядку ведення і достовірність обліку, статистичної, фінансової та податкової звідності.

Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, дії головного бухгалтера, зокрема, щодо проведення розрахунків відповідно до договірних зобовязань підприємства мають здійснюватися за погодженням з власником (керівником) підприємства.

З наведеного вбачається, що всі дії щодо фінансової діяльності Підприємства повинні узгоджуватися з керівництвом ДП «Полтавське УГР», проте, всупереч цьому, ОСОБА_4 самовільно здійснювались фінансові операції, оплата рахунків без отримання письмового погодження з керівником Підприємства, що дало підстави для втрати довір'я до неї з боку власника (уповноваженого ним органу).

Так, 07.07.2016 року позивачем самовільно, без відома та дозволу керівництва ДП «Полтавське УГР». було знято з депозитного рахунку Підприємства №3323, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти у розмірі 450000,00 грн., внаслідок чого відповідачем було понесено матеріальні збитки у вигляді недоотриманих відсотків у сумі 150,00 грн. (т.1, а.с.85, 131).

З наказу в.о. директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_10 №78-в від 22.08.2016 року «Про створення комісії» вбачається, що аналізом руху коштів по депозитному рахунку № 3323, відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк», виявлено операції, що не погоджені з керівником підприємства. З метою внутрішньої перевірки руху коштів по депозитному рахунку та нарахуванню відсотків наказано: створити робочу комісію, провести внутрішню перевірку з вказаного питання з 22.08.2016 року по 25.08.2016 року, по результатах перевірки скласти акт та надати в.о. директора на розгляд до 29.08.2016 року (а.с.172).

Також, матеріалами справи підтверджено здійснення ОСОБА_4 інших господарських операцій, вчинення яких вимагало погодження з керівництвом Підприємства (т.1, а.с.74-92).

Так, за підписом в.о. директора ОСОБА_10 було направлено лист директора ТзОВ «СТО «Дінітрол» ОСОБА_11 № 05-377 від 19.07.2016 року, згідно якого ДП «Полтавське УГР» просить повернути помилково перераховані 04.07.2016 року кошти згідно рахунку № 495 від 30.06.2016 року на суму 6326,20 грн. (за поточний ремонт авто), на р/р підприємства №9080 МФО 331401 код 00147921 (а.с.173).

З доповідної записки, складеної заступником директора з фінансових питань ОСОБА_12 на імя в.о. директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_10 вбачається, що начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_4 систематично порушує діюче законодавство щодо платіжної дисципліни підприємства, що підтверджується виписками з банківських рахунків, з яких вбачається, що ОСОБА_4 було здійснено проплату по системі «клієнт-банк» без підпису та відома керівництва підприємства (т.1, а.с.107), а саме:

-04.06.2016 року рах. №585 ТОВ «Алмакс-Авто» на суму 1986,00 грн. (оплачено 09.06.2016 року);

-06.06.2016 року рах. №237 Обласне спец. Ремонтно-будівельне підприємство протипожежних робіт на суму 444,00 грн. (оплачено 08.06.2016 року);

-30.06.2016 року рах. №730 ТОВ «Алмакс-Авто» на суму 208300,51 грн. (оплачено 04.07.2016 року);

-01.07.2016 року рах. №840 ФОП ОСОБА_9 на суму 999,12 грн. (оплачено 04.07.2016 року);

-23.06.2016 року рах. №2680 ПП «Тантал» на суму 167,25 грн. (оплачено 04.07.2016 року);

-22.06.2016 року рах. №324 ФОП ОСОБА_13 на суму 1065 грн. (оплачено 04.07.2016 року);

-22.06.2016 року рах. №374 ФОП ОСОБА_14 на суму 450 грн. (оплачено 23.06.2016 року);

-30.06.2016 року рах. №224 ТОВ «Істок» на суму 6931,82 грн. (оплачено 30.06.2016 року);

-04.07.2016 року ТОВ «СТО Дінітрол» на технічне обслуговування автомобіля (рах. 495 на суму 6326.20 грн.) проплачений двічі;

-07.07.2016 року без відома керівника було знято з депозитного рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк» 450000,00 грн.

Окрім того, з даної доповідної записки вбачається, що станом на 12.07.2016 року трудової книжки ОСОБА_4 інженеру з підготовки кадрів надано не було.

Також, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 систематично порушувала трудову дисципліну, принижувала честь та гідність підлеглих працівників.

Так, 30.06.2016 року бухгалтером ОСОБА_15 була написана доповідна записка на імя в. о. директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_10, з приводу неправомірних дій начальника відділу ОСОБА_4, аналогічна доповідна записка була складена також бухгалтером ОСОБА_16 (т.1, а.с.103-104).

Також, 13.06.2016 року головним геологом ОСОБА_17 було написано службову записку на імя в. о. директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_10, щодо неналежної поведінки ОСОБА_4, з проханням вчинити відповідні дії (т.1, а.с.105).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_4, як начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності (головний бухгалтер), безпосередньо обслуговувала грошові цінності, та відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами, що нею вчинялись дії, які дали підстави для втрати довіри з боку ДП «Полтавське УГР».

Тому, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає таке звільнення правомірним, та таким, що ґрунтується на нормах закону, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 щодо визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення її на роботі є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

За змістом ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки, у даному випадку, питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, може вирішуватися судом лише при поновленні на роботі ОСОБА_4, то позовні вимоги про стягнення на її користь 21079,36 грн. також не підлягають до задоволення.

Посилання в позовній заяві про начебто не повернення трудової книжки ОСОБА_4, не заслуговують на увагу суду, оскільки, відповідно до доповідної записки, складеної заступником директора з фінансових питань ОСОБА_12, на імя в.о. директора ДП «Полтавське УГР» ОСОБА_10, вбачається, що станом на 12.07.2016 року трудова книжка ОСОБА_4 інженеру з підготовки кадрів надана не була.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.п.3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт», - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2016 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Судові витрати, понесені Державним підприємством «Полтавське управління геофізичних робіт», компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_18

/підпис/ ОСОБА_2

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1