УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд», третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 березня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством холдинговою компанією «Київміськбуд» (далі - ПАТ ХК «Київміськбуд») було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 765/РН-К на квартиру АДРЕСА_2

Зазначав, що при укладенні даного договору відповідач порушив його право на повну, своєчасну та достовірну інформацію про нерухоме майно, внаслідок чого він придбав квартиру з недоліком.

Зокрема, товариство без його відома змінило проект будинку, у зв'язку з чим змінилися технічні характеристики житлового приміщення, а саме: збільшилася його площа, під стелею проведені труби водопостачання.

Таким чином, знизилася комфортність квартири та її споживчі властивості.

Враховуючи викладені обставини, просив зобов'язати ПАТ ХК «Київміськбуд» зменшити ціну та здійснити перерахунок вартості майнових прав на квартиру шляхом зменшення повної їх вартості на 20 % із 594 490 грн 05 коп. до 475 592 грн 04 коп., стягнути з відповідача на його користь дану різницю в розмірі 118 898 грн 01 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 190, 331, 525-527, 632, 656, 673, 678 ЦК України, оцінивши подані сторонами докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для зобов'язання відповідача пропорційно зменшити вартість майнових прав на квартиру, придбану позивачем.

Колегія погоджується з такими висновками судів.

Судами встановлено, що 15 березня 2013 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 765/РН-К, згідно з умовами якого відповідач продав, а позивач придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_1 в Деснянському районі м. Києва, на умовах та в порядку, що визначені цим договором (а.с. 9-11). Пунктом 1.3 договору передбачено, що квартира має такі характеристики: номер квартири - 130, поверх - 13, загальна площа - 63,73 кв.м., кількість кімнат - 2, план квартири - викопіювання з проектної документації.

При підписанні договору позивач погодився з усіма його умовами.

Відповідно до акту прийому-передачі квартири від 17 листопада 2015 року компанія побудувала та передала, а покупець сплатив 100 % вартості квартири № 130, загальною площею 69,30 кв.м., яка розташована за вказаною адресою.

Рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, оскільки технічні характеристики квартири відповідають вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

Як убачається з п. 2.1.4 договору компанія має право в односторонньому порядку вносити зміни до технічної характеристики об'єкта під час його будівництва (а.с. 9).

Згідно із сертифікатом від 23 грудня 2014 року серії ГУ № 61, виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, закінчене будівництво об'єкта «Будівництво житлового будинку з вбудованими об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1» відповідає проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації (а.с. 19).

У договорі відсутні умови, що передбачають наявність чи відсутність на поверсі, в квартирі труб водопостачання, тому їхня наявність не є недоліком відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням п. 2.1.4 договору обґрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скаргивисновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, однак відповідно до ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик