Справа № 618/636/16-ц
Провадження № 2/618/255/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Рябоконь Є.А., з участю секретаря - Кучеренко О.І., відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в cмт. Дворічна цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, а також судових витрат, пов'язаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.01.2011 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. На час його смерті виникла заборгованість за вказаним кредитом на суму 8219,16 грн. 26 січня 2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області. 21 березня 2016 року Дворічанська держнотконтора надала відповідь, в якій зазначалося, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулась його донька ОСОБА_1. 10 травня 2016 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред»явив до неї свої вимоги, але з її боку ніяких дій не було виконано. В зв»язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 8219,16 грн. та судові витрати в сумі 1378,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, надав письмові пояснення, згідно яких вважає, що банком своєчасно було пред»явлено вимоги до спадкоємця, оскільки як тільки банку стало відомо про смерть боржника, то на виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем в шестимісячний строк, а саме 26.01.2016 була направлена претензія кредитора до Дворічанської державної нотаріальної контори; щодо розміру спадкового майна позивач вказує на те, що хоча ОСОБА_1 і зазначає про відсутність спадкового майна після смерті ОСОБА_2, однак при цьому не надає жодних доказів на підтвердження вказаної обставини; щодо відсутності свідоцтва про право на спадщину - посилався на норми ч. 3 ст. 1296 ЦК України, яка передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечувала з підстав, передбачених у ст. 1281 ЦК України, вважаючи, що в зв»язку з пропуском шестимісячного строку, позивач позбавлений права пред»явлення вимог до неї, та положень ст. 1282 ЦК України, згідно якої спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Зазначила щодо недоведеності позивачем наявності спадкового майна померлого позичальника ОСОБА_2 та його вартості і при цьому пояснила, що ніякого майна після смерті батька у спадщину не приймала, оскільки за ним ніякого рухомого та нерухомого майна не значиться, про наявність кредитних зобов»язань батька дізналася в суді. З заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, свідоцтво про право на спадщину не отримувала, вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батька через те, що на момент його смерті була зареєстрована з ним за однією адресою, хоча дійсно проживає зі своєю сім»єю за іншою адресою. Будинок, в якому проживав і був зареєстрований батько по АДРЕСА_2, йому не належить, є комунальною власністю Дворічанської селищної ради. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

28.01.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) був укладений договір № б/н (далі - Кредитний договір), згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 8000 грн. на платіжну картку. Позичальник згідно Кредитного договору зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків у повному обсязі на умовах, передбачених договором та тарифами.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2015 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Станом на дату смерті 02.04.2015 заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору становить 8219 (вісім тисяч двісті дев»ятнадцять) грн. 16 коп., де 7789 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом, 429 грн. 18 коп. - заборгованість за відсотками.

26.01.2016 позивачем була направлена претензія кредитора до Дворічанської державної нотаріальної контори, в якій позивач просив повідомити йому, чи заводилася спадкова справа після смерті померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8219,16 грн., надати інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, чи видавалося свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям померлого, а також відомості щодо осіб, які вже прийняли спадщину.

До зазначеної претензії банком було долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 При цьому зазначена копія свідоцтва про смерть боржника не містить будь-яких відомостей про те, коли та від кого ця копія отримана банком.

Згідно інформації Дворічанської державної нотаріальної контори № 35/02-14 від 29.01.2016, наданої на запит ПАТ КБ «ПриватБАНК», дана претензія зареєстрована по вхідній кореспонденції за № 61/02-14 від 29.01.2016 та долучена до спадкової справи № 190/2015 від 04.09.2015. Після смерті ОСОБА_2 фактично спадщину прийняла донька померлого ОСОБА_1, оскільки була зареєстрована з померлим за однією адресою: АДРЕСА_2. Спадкоємицю ОСОБА_1 було повідомлено про кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та про заборгованість ОСОБА_2 перед Банком в сумі 8219,16 грн.

29.04.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист-претензію до спадкоємця ОСОБА_1, яка залишила її без задоволення.

Згідно свідоцтва про народження відповідачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 25.07.1984, в графі «Батьки» записані: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_4.

Згідно з положенням ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно інформації Дворічанської державної нотаріальної контори № 35/02-14 від 29.01.2016, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, після померлого ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з заявою про відмову від спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_4, про що заведено спадкову справу № 190/2015 від 04.09.2015, номер заяви 505. Заяв від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщини до Дворічанської держнотконтори Харківської області не надходило.

Згідно уточнюючої довідки Дворічанської державної нотаріальної контори № 1288/01-16 від 08.12.2016, після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про відмову від спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_4, про що заведено спадкову справу за № 190/2015 від 04.09.2015, номер заяви 505. Дружина померлого ОСОБА_4 відмовилася від спадщини на користь доньки померлого ОСОБА_1 Згідно довідки Дворічанської селищної ради Харківської області № 975 від 22.12.2015 після смерті ОСОБА_2 фактично спадщину прийняла ОСОБА_1, так як була зареєстрована разом з померлим за однією адресою. Заяв від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщини до Дворічанської держнотконтори Харківської області не надходило.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об»єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Однак, під час судового розгляду було встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 не входило будь - якого нерухомого майна, донька померлого - відповідач по справі ОСОБА_1 ніякого майна у спадщину не одержала.

Так, згідно інформації сектора державної реєстрації Дворічанської РДА, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, інформація про наявність нерухомого майна та інформація про зареєстровані транспортні засоби, запитана за ідентифікаційними кодами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на ім»я останніх в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі МВС відсутня.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Дворічна» від 01.12.2016 № 191, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, де був зареєстрований ОСОБА_2 та де була зареєстрована на день його смерті донька ОСОБА_1 і де вона зареєстрована до цього часу, є територіальна громада Дворічанської селищної ради, балансоутримувачем - комунальне підприємство «Дворічна», тобто ні відповідач ОСОБА_1, ні її покійний батько ОСОБА_2 не є власниками вказаного нерухомого майна.

Дві банківські картки на ім»я ОСОБА_2, на які вказує у поясненнях і довідці до них представник позивача Сафір Ф.О., згідно інформації, отриманої відповідачем у Дворічанському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», є: за № НОМЕР_3 - «Копілкою», за № НОМЕР_4 - кредитною карткою, за якою значиться заборгованість в сумі 8219,16 грн, яка є предметом спору по даній справі.

Позивачем також не надано суду будь-яких доказів того, що у власності ОСОБА_2 на день його смерті перебувало майно і відповідач прийняла його у спадщину.

Крім того, суд зазначає наступне.

Оскільки зі смертю боржника зобов»язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов»язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред»явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб»єктивне право, а не є строком позовної давності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суб»єктів владних повноважень, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Однак, з матеріалів справи неможливо встановити коли саме ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть ОСОБА_2, що позбавляє суд можливості з»ясувати питання дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред»явлення ним вимог до спадкоємця.

Разом з тим, виходячи зі змісту вказаних вище норм закону, які регулюють відносини спадкоємця з кредитором спадкодавця, належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємця, який прийняв спадщину, про стягнення на майно, що було передано спадкоємцю в натурі й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу.

Так, позивачем у листі - претензії від 29.04.2016 пропонувалось відповідачу сплатити заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором в сумі 8219,16 грн, однак при цьому не зазначено ні способу здійснення такого платежу (одноразовим платежем), ні терміну сплати, якщо домовленості про інше між сторонами не було.

Однак, враховуючи, що відповідач не погодилася з даною пропозицією, а також не визнала позовних вимог в суді, що свідчить про те, що вона відмовилась від одноразового платежу на адресу позивача, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України, позивач у такому випадку має право вимагати стягнення боргу з майна спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте, всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця матеріали справи не містять. Не надані такі докази позивачем і в судовому засіданні. Судом також не встановлено наявності обставин, що обгрунтовують вимоги позивача до відповідача.

За таких обставин справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні як на підставу своїх заперечень, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає вимогам ст. 1282 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення з відповідача заборгованості спадкодавця, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

На підставі ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1268, 1269, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 223, 294, 296, 360-7 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2016 року.

Суддя Рябоконь Є.А.