Справа № 128/4061/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі: Шеванюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 віри Василівни, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та про визначення розміру частко у праві власності,-

Встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та про визначення розміру частко у праві власності, посилаючись на те, що 30 березня 2016 року помер ОСОБА_5 в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області. На момент смерті він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з: права у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,2500 гектарів у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована: Вінницька область, Вінницький район, с. Парпурівці, вул. Шевченка, 127, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0046, що належало померлому на праві спільної сумісної власності разом із позивачем ОСОБА_4, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 252123, виданий 28 квітня 2009 року Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області та ОСОБА_3 сільською радою на імя ОСОБА_5, на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради 25 сесії 5 скликання від 19 листопада 2008 року, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 98, в якому в якості співвласника даної земельної ділянки зазначені: ОСОБА_4, без визначення часток у праві спільної сумісної власності. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті 30 березня 2016 року чоловіка ОСОБА_5, яка прийняла спадщину є позивачка по справі ОСОБА_1, дружина померлого. Спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Також на іншу частину спадкового майна, а саме на ? частку спадкового житлового будинку після смерті чоловіка ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 листопада 2016 року, видане ОСОБА_7, державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-2718 , з урахуванням ? частки у спадщині від якої відмовилася дочка померлого ОСОБА_8. Іншою спадкоємицею першої черги за законом після смерті 30 березня 2016 року чоловіка ОСОБА_5 є дочка померлого ОСОБА_8, яка у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті 30 березня 2016 року чоловіка ОСОБА_5 в нотаріальній конторі на спадкову земельну ділянку, ОСОБА_1 позбавлена можливості, так як розмір частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначено за його життя. Крім того, в даний час під час оформлення усіх необхідних документів ОСОБА_1 втратила оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 252123, виданий 28 квітня 2009 року. Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 травня 2008 року по цивільній справі № 2-589/2008 р., за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях ( по 1/2 частці кожному), було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з господарськими будівлями та спорудами № 127 по вул. Шевченка в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області. Право власності позивачів було зареєстровано ними в КП «ВООБТІ» і записано в реєстрову книгу за № 1 за реєстровим № 104. Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях по 1/2 частці кожний є співвласниками житлового будинку, який розташований на спірній спадковій земельній ділянці і відповідно до норм ст. 120 ЗК України, розмір часток у право власності на житловий будинок має відповідати розміру часток у праві власності на земельну ділянку, на якій він розташований.

З огляду на вищевикладене позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_9

В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_10, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Змін та доповнень не має.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Вінницького району Вінницької області - при вирішенні питання покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

30 березня 2016 року помер ОСОБА_5 с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 337138 від 01.04.2016 року (а.с.7).

На момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: Вінниця, АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЖЕО від 17.11.2016 року за № 1719 (а.с.31).

Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-АБ № 044554 від 08.12.1970 року (а.с.8).

Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 травня 2008 року по цивільній справі № 2-589/2008 р., за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях ( по 1/2 частці кожному), було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з господарськими будівлями та спорудами № 127 по вул. Шевченка в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області (а.с.11-12).

Право власності позивачів було зареєстровано ними в КП «ВООБТІ» і записано в реєстрову книгу за № 1 за реєстровим № 104 (а.с.13).

Відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях по 1/2 частці кожний є співвласниками житлового будинку, який розташований на спірній спадковій земельній ділянці і відповідно до норм ст. 120 ЗК України, розмір часток у право власності на житловий будинок має відповідати розміру часток у праві власності на земельну ділянку, на якій він розташований.

На частину спадкового майна, а саме на ? частку спадкового житлового будинку після смерті чоловіка ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 листопада 2016 року, видане ОСОБА_7, державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-2718 , з урахуванням ? частки у спадщині від якої відмовилася дочка померлого ОСОБА_8 (а.с.15).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 252123, виданий 28 квітня 2009 року Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області та ОСОБА_3 сільською радою на імя ОСОБА_5, на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради 25 сесії 5 скликання від 19 листопада 2008 року, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 98, в , померлому на праві спільної сумісної власності разом із позивачем ОСОБА_4, якому в якості співвласника даної земельної ділянки зазначені: ОСОБА_4, без визначення часток у праві спільної сумісної власності (а.с.16).

Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 252123, виданий 28 квітня 2009 року, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 17листопада 2016 року за № 47 (8624) (а.с.17-18).

Відповідно до ОСОБА_10 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, грошова оцінка земельної ділянки спадкової складає 28 250,84 грн. (а.с.19-21).

Оформити спадкові права позивачі в нотаріальному порядку не мають можливості, що підтверджується Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії, державного нотаріуса Першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 03.11.2016 року за вих. № 3177/02-31 (а.с.32).

Інших спадкоємців немає. Заповіт не вчинявся.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як зазначено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними,тому частки кожного з співвласників на земельну ділянку є рівними, а тому за позивачем ОСОБА_4, як за іншим співвласником також має бути визначено право на певну ідеальну частку у праві власності на земельну ділянку, так як поділити її в даний час натурі неможливо, оскільки інший учасник спільної сумісної власності помер, а в іншому разі, буде неможливо зареєструвати своє право власності належним чином

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1222, 1225, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 158, 174, 197, 212 215 ЦПК України, суддя,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір часток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві власності на земельну ділянку площею 0,2500 гектарів у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована: Вінницька область, Вінницький район, с. Парпурівці, вул. Шевченка, 127, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0046, дорівнює по 1/2 частці кожному.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті 30 березня 2016 року чоловіка ОСОБА_5 на: земельну ділянку площею 0,2500 гектарів у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована: Вінницька область, Вінницький район, с. Парпурівці, вул. Шевченка, 127, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0046.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна