ухвала

іменем україни

17 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи який зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 05 червня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 7 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, не сплачував коштів на погашення кредиту та станом на 30 червня 2015 року має заборгованість у сумі 25 436 грн 73 коп., яка складається з: 6 141 грн 10 коп. - заборгованості за кредитом; 13 340 грн 67 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 4 267 грн 50 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн - фіксована частина штрафу та 1 187 грн 46 коп. - процентна складова штрафу.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 25 436 грн 73 коп. та судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, виходив з того, що останній платіж за карткою здійснено 23 вересня 2009 року, а строк картки закінчився 2011 року, нова картка з новим строком дії не видавалась, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що кошти за кредитним договором відповідачем повернуто не було, правовідносини сторін є дійсними, тому проценти за кредитом та пеня за процентами підлягали стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, є безпідставними та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_4 договору від 05 червня 2007 року № б/н, останній отримав кредит у розмірі 7 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Останнє погашення за кредитом здійснювалось відповідачем 23 липня 2009 року.

Строк дії картки встановлений до червня 2011 року.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.С. Ткачук І.М. Фаловська