Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-793/1995/16 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 69 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_6 , заінтересована особа - Черкаський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту смерті.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника заявника, який підтримав доводи апеляційної скарги, судова колгеія, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, зацікавлена особа - Черкаський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Вказувала, що у липні 2011 року між нею та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів за 2011 рік липня місяця, 08 числа зроблено відповідний актовий запис за № 334 (свідоцтво про шлюб серія 1-НО № 250226, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку 08.07.2011). 05.05.2015 року у них народився син ОСОБА_8.

03 грудня 2015 року у місті Донецьк її чоловік ОСОБА_7 помер. Єдиним наявним документом, який підтверджує факт смерті чоловіка, є свідоцтво про смерть серії ДНР № 010321, видане Київським відділом записів актів громадянського стану м. Донецька Державної ОСОБА_9 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 26 березня 2015 року, актовий запис про смерть № 1002 від 10 грудня 2015 року.

У червні 2016 року заявниця звернулася до Черкаського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для реєстрації факту смерті чоловіка ОСОБА_7 та отримання свідоцтва про смерть державного зразка. Однак їй було відмовлено у державній реєстрації смерті чоловіка, оскільки для підтвердження факту смерті ОСОБА_7 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та видачі свідоцтва про смерть. Отримання свідоцтва про смерть дасть можливість оформити соціальні пільги, оскільки після смерті ОСОБА_7 на її утриманні залишився спільний малолітній син.

На підставі наведеного, ОСОБА_6 просила суд встановити факт смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті м. Донецьк, яка настала 03 грудня 2015 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати. Встановити факт смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті м. Донецьк, яка настала 03 грудня 2015 року.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Як вказав суд, відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

В Постанові Верховної Ради України № 254-УІІІ від 17.03.2015 року зазначено, що тимчасово окупованими територіями визначені окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-УІІ, який набрав чинності 27.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Виходячи з наведених положень Закону, суд обгрунтовано прийшов до висновку, що слід визнати недійсним і таким, що не створює правових наслідків на Україні свідоцтво про смерть ОСОБА_7 серії ДНР № 010321, видане Київським відділом записів актів громадянського стану м. Донецька Державної ОСОБА_9 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 10 грудня 2015 року, актовий запис про смерть № 1002 від 10.12.2015 року ( ар. спр.8).

Аналогічно не може бути визнаний за наведених обставин дійсним і наданий заявником в засіданні апеляційної інстанції документ свідоцтво про захоронення ОСОБА_7, видане начальником КП «Ритуальна служба м. Донецька» за № 153120.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є:

-а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024;

-б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024;

Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоровя України. Проте на тимчасово окупованій території фактично діють інші форми документів.

Тому дані документи про смерть видаються за формою, невизнаною законодавством України процедурою, та яка не є прийнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану.

Тому єдиним шляхом отримання свідоцтва про смерть та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Проте заявник ОСОБА_6 в даному випадку не надала належних доказів на підтвердження своєї заяви щодо смерті ОСОБА_7, а саме будь-яких медичних довідок чи перфокарти швидкої медичної допомоги, які безпосередньо і з достовірністю підтверджували б факт смерті ОСОБА_7

За таких обставин суд правильно прийшов до висновку про неможливість задоволення заяви ОСОБА_6

Рішення суду відповідає матеріалам справи, вимогам закону і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги, - не вбачається.

Доводи останньої не є суттєвими і на обгрунтованість рішення не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 218 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

Судді