18.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/5324/16-ц
№ 205/5324/16 ц
провадження 2/205/2594/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федченко В.М.

при секретарі Джурко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 липня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, поділ майна подружжя і стягнення витрат. Позивач у своїй заяві посилається на те, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 травня 2005 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено 14.05.2005 року актовий запис за № 226. Однак вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1998 року. Починаючи з 1998 року вони з відповідачем проживали разом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, та придбали майно. За час знаходження у стосунках з відповідачем, сторонами було придбано 13.05.2005 року за день до дати реєстрації 14.05.2005 року їх шлюбуАДРЕСА_1 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Також ними було придбано 26.03.2013 року автомобіль марки Hyunday, державний номер НОМЕР_1, номер шасі V1N - U5YZU81VDBL101409. Для придбання квартири за договором купівлі-продажу від 13.05.2005 р., сторони спільно дійшли згоди щодо необхідності оформлення кредитного договору № 250ДИ004К від 13.05.2005 р., оформлення договору іпотеки № 250ДИ0043 від 13.06.2005 р., при цьому, позивачка в свою чергу виступила в статусі поручителя за договором поруки № 250ДИ004П від 13.052005 р. і виступила позичальником за укладеним 05.05.2005 року договором позики, за яким отримала 16 500,00 гривень, які стали внеском для придбання спірної квартири загальною вартістю 19 137,00 гривень. Починаючи з січня 2016 року їх стосунки погіршилися, відповідач самоусунувся від виконання своїх сімейних обовязків, одночасно змінив і власну поведінку, яка стала приводом для її звернення до органів поліції. Відповідач заявив майнові претензії на їх майно, в тому числі і що вона не має ніяких прав на придбану 13.05.2005 року за спільний кошт їх квартиру № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

В добровільному порядку питання не вирішено. Позивачка просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з січня 1998 року по 13 травня 2005 року включно. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину у квартирі № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину у квартирі № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, письмово просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 1998 року мешкала спільно, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, про що не заперечував відповідач. Вони спільно мешкали, вели спільне сумісне господарство та підтримували сімейні відносини.

Під час сумісного мешкання без реєстрації шлюбу сторони придбали за спільні кошти 13.05.2005 року за день до дати реєстрації 14.05.2005 року шлюбу квартиру № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Для придбання квартири за договором купівлі-продажу від 13.05.2005 р., сторони спільно дійшли згоди щодо необхідності оформлення кредитного договору № 250ДИ004К від 13.05.2005 р., оформлення договору іпотеки № 250ДИ0043 від 13.06.2005 р., при цьому, позивачка в свою чергу виступила в статусі поручителя за договором поруки № 250ДИ004П від 13.052005 р. і виступила позичальником за укладеним 05.05.2005 року договором позики, за яким отримала 16 500,00 гривень, які стали внеском для придбання спірної квартири загальною вартістю 19 137,00 гривень (а.с.10-21).

Сторони зареєстрували шлюб 14 травня 2005 року в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено 14.05.2005 року актовий запис за № 226 (а.с.9).

Починаючи з січня 2016 року стосунки між сторонами погіршилися, відповідач самоусунувся від виконання своїх сімейних обовязків та заявив майнові претензії на майно, в тому числі і що позивачка не має ніяких прав на придбану 13.05.2005 року за спільний кошт їх квартиру № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Для упорядкування документів і можливого вирішення питань з майном позивачка вимушена була звертатися до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки в певний час. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є правом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (ч. 2 ст. 74 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже придбана 13.05.2005 року сторонами в період їх спільного сумісного мешкання як сім'ї квартира № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська за спільні кошти, є спільним сумісним майном подружжя сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки у співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Право власності позивачки відповідачем на 1/2 частину вказаного спірного майна фактично не оспорюється і визнається.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити і встановити факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з січня 1998 року по 13 травня 2005 року включно. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст..88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 27, 31, 57, 88, 214, 215,223 ЦПК України, ст.ст. 15,316,321,328,392 ЦК України, ст. ст. 17, 60, 69, 70,71, 74 СК України, п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з січня 1998 року по 13 травня 2005 року включно.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 64 в будинку № 26 розташовану по вулиці Комунарівській у Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 551,20 грн.(пятсот пятдесят одна гривня 20 коп. )

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М. Федченко