06.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/8697/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю-

В С Т А Н О В И В :

11.12.2015року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 жовтня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №892.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2015 року по справі №203/5695/15ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Під час шлюбу за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.03.2004 року, позивачем та відповідачем була придбана квартира у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 09.03.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3. За спільною домовленістю подружжя право власності на квартиру було оформлено на відповідача.

На підставі вищезазначеного, згідно останніх уточнень просить визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину квартири №1 (літ. А-1), яка є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя та складається з: І-веранда, 1-кухня, 2-коридор, 3 туалет, 4- кладова, 5,6,7- житлові, 8-ванна загальною площею 51,6 кв.м., сараї Б, В, Е, К,З, літня кухня- Л, убиральня-И, навіс М, зливна яма №7, мостіння-І, ? частини №1, ? частина №2, огорожі 4,5,6 у житловому будинку №10 по вул.. Правобережній в м. Дніпропетровську.

14.04.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що грошові кошти для придбання квартири АДРЕСА_2 були набуті особисто ОСОБА_2 в результаті дарування від її матері ОСОБА_4, яка в свою чергу продала квартиру АДРЕСА_3.

Залишок суми для купівлі квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_5, що підтверджується розпискою від 02.01.2004 року про позику 10 000 грн..

Сума у розмірі 14188 грн. за продаж квартири ОСОБА_4 та позика в розмірі 10000 грн. була передана ОСОБА_2 на купівлю квартири АДРЕСА_2, вартість якої складала 19386 грн.

Вважає, що ОСОБА_1 ніяким чином не приймав участі у придбанні квартири та вона була набута за особисті кошти ОСОБА_2, які були отримані в дар від її матері ОСОБА_4 та не може визнаватися спільною сумісною власністю.

На підставі вищезазначеного просить Визнати квартиру АДРЕСА_4, що складається з: квартира №1-І веранда, 1-кухня, 2-коридор, 3-туалет, 4-кладова, 5,6,7-житлові, 8-ванна, загальною площею 51,6 кв.м., сарай Б, В, Е, К, З;. ОСОБА_3 кухня Л, убиральня И, навіс М, зливна яма №7, мостіння І, ? №1, ? №2, огорожі 4,5,6 особистою приватною власністю ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 основний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнали та просили відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 основний позов не визнали в повному обсязі та просили відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 13 жовтня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Після укладення шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на «Земляна»/а.с.9/

Судом встановлено, що відповідачка до реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 та після укладення шлюбу були зареєстровані та фактично проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1, що належала матері ОСОБА_2 -ОСОБА_4Д на праві власності та мали склад сім*ї: мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та брат ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У звязку з тим, що в даній квартирі була невелика житлова площа, ОСОБА_4, 24 грудня 2003 року продала квартиру АДРЕСА_5, що належала їй на праві власності за 14 180,00 грн. /а.с.50/. Виручені кошти від продажу квартири ОСОБА_4 віддала доньці ОСОБА_2 на придбання спірної квартири. Додатково частину коштів, отриманих в борг ОСОБА_4 від ОСОБА_10 у розмірі 10 000,00 грн. було також надано ОСОБА_2 для придбання спірної квартири. Загальна сума, яку ОСОБА_4Д надала своїй доньці ОСОБА_2 складає 24 180,00 грн.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09 березня 2004 року, ОСОБА_2 купила квартиру №1 (літ. А-1), що складається з: І-веранда, 1-кухня, 2-коридор, 3 туалет, 4- кладова, 5,6,7- житлові, 8-ванна загальною площею 51,6 кв.м., сараї Б, В, Е, К,З, літня кухня- Л, убиральня-И, навіс М, зливна яма №7, мостіння-І, ? частини №1, ? частина №2, огорожі 4,5,6 у житловому будинку №10 по вул.. Правобережній в м. Дніпропетровську. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності зареєстровано за ОСОБА_2. Відповідно до п.6 даного договору спірна квартира була придбана за 19 386,00 грн. /а.с.12/

Після придбання спірної квартири, ОСОБА_2 разом з матір*ю ОСОБА_4, братом ОСОБА_9 та ОСОБА_1 стали проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно довідки №126 станом на 04.04.2016 року, ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та має склад сім*ї: мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, брат ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3./а.с.44/

23 листопада 2015 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу, прізвище ОСОБА_2 змінено на «Райкова»/а.с.10/

Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя; майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до вимог пунктів 2, 4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до положень ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, в тому числі, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Частинами 6, 7 цієї статті передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до п.п. 22 - 24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СКУ, ч. 3 ст. 368 ЦКУ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦКУ можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, в тому числі грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року, справа №6-801цс16, що відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Судом встановлено, що кошти на купівлю квартири №1 в житловому будинку №10 по вул.. Правобережна у м. Дніпропетровську були надані відповідачці ОСОБА_2 її матір'ю ОСОБА_4.

Таким чином, хоча спірна квартира зареєстрована на ім'я відповідачки ОСОБА_2, однак квартира була придбана за кошти які були надані ОСОБА_2 матір'ю - ОСОБА_4

Суд критично відноситься до розписки від 21.01.2004 року, яка надана ОСОБА_1 в підтвердження, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, оскільки з даної розписки неможливо встановити, що отримані кошти за договором позики в розмірі 20 000,00 грн. були використані для купівлі спірної квартири.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_6 була придбана кошти, які були отримані ОСОБА_2 від своєї матері - ОСОБА_4 , а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 4491, 43 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 57, 60, 65, 68, 70 СК України, ст. ст. 8, 10, 30, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири №1 (літ. А-1), яка є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя та складається з: І-веранда, 1-кухня, 2-коридор, 3 туалет, 4- кладова, 5,6,7- житлові, 8-ванна загальною площею 51,6 кв.м., сараї Б, В, Е, К,З, літня кухня- Л, убиральня-И, навіс М, зливна яма №7, мостіння-І, ? частини №1, ? частина №2, огорожі 4,5,6 у житловому будинку №10 по вул.. Правобережній в м. Дніпропетровську відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_4, що складається з: квартира №1-І веранда, 1-кухня, 2-коридор, 3-туалет, 4-кладова, 5,6,7-житлові, 8-ванна, загальною площею 51,6 кв.м., сарай Б, В, Е, К, З;. ОСОБА_3 кухня Л, убиральня И, навіс М, зливна яма №7, мостіння І, ? №1, ? №2, огорожі 4,5,6 особистою приватною власністю ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4491,43 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко