Справа № 2/359/2109/2016
№ 359/6116/16-ц
14 грудня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Саган В.М.
при секретарі - Степаненко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любарецької сільської ради, Бориспільського району Київської області про розірвання договору оренди землі, -
В С Т А Н О В И В :
02.08.2016 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, з проханням : розірвати договір оренди землі від 14.03.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Любарецькою сільською радою, Бориспільського району, Київської області.
В обгрунтовання вимог зазначив, що 14.03.2008 року між ним та Любарецькою сільською радою, Бориспільського району, Київської області було укладено договір оренди землі за яким йому,позивачеві, було передано відповідачем в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Любарецької сільської ради, Бориспільського району, Київської області, під існуючими будівлями гуртожитку та котельні для розміщення житлового комплексу по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, загальна площа 0,2945га. На даний час у позивача відпала необхідність у користуванні земельною ділянкою, а важкий матеріальний стан не дає змоги і на далі сплачувати орендну плату за договором.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані письмові матеріали даної цивільної справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян юридичних осіб, комунальної або державної власності.
Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди відповідає вимогам ст. ст. 14 - 15 ЗУ «Про оренду землі»: має письмову форму, зазначені всі істотні умови договору.
Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.
Судом встановлено, що 14.03.2008 року позивач ОСОБА_1 за своїм волевиявленням уклав на 49 років договір оренди з відповідачем щодо земельної ділянки, розміром 0,2945га, яка знаходиться на території Любарецької сільської ради, Бориспільського району, Київської області.( а.с. 9,10).
Згідно ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», який є спеціальним законом, що регулює земельні відносини в Україні, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Як зазначено в ст. ст. 2 - 4 ЗК України , земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди. Правовідносини щодо оренди землі регулюються ст. 792 ЦК України загальним законом та спеціальними законами, а саме ст. ст. 124 - 126 ЗК України.
Нормою статтей ст. 651 - 652 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Як вбачається, пунктами 31-35 договору оренди землі(а.с.9,10) визначено підстави його припинення.
Підстави розірвання договору оренди між сторонами, які перелічені у пунктах 31-35 договору оренди земельної ділянки, позивачем суду не наведено.
Згідно ч. 1. ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і. заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ст.. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановою Пленуму Верховного Суду від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України, принципу верховенства права. У зв'язку з цим, суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша ст. 213 ЦПК).
Також у вищевказаній Постанові зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, твердження позивача щодо порушення відповідачем умов договору оренди, укладеного між позивачем та відповідачем 14.03.2008 року, чи невиконання своїх обов'язків, як орендодавця, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження..
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити в задоволенні його позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124 - 126 ЗК України, ст. ст. 6, 14 - 15, 21, 23-25, 31-32 ЗУ "Про оренду землі", ст. ст. 638,651, 652 ЦК України, ст. ст. 10, 11,60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд, -
В позові ОСОБА_1 до Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області про розірвання договору оренди землі - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його його проголошення.

Суддя