Справа № 204/7877/15-ц
Провадження № 2/204/465/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

02 грудня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) суму боргу у розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 120318 грн. станом на 24.11.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.09.2012р. відповідачем було власноруч написано та видано позивачу розписку, відповідно до змісту якої відповідач засвідчив, що у травні 2000р. відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 6000 доларів США. Вказану суму ОСОБА_4 зобовязався повернути позивачу рівними частинами у наступному порядку: до кінця листопада 2012р. - 2000 доларів США, до кінця березня 2012р. - 2000 доларів США, до кінця червня 2012р. - 2000 доларів США. До дня звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідачем 25.12.2012р. з порушенням визначеного відповідачем порядку погашення грошового боргу, було повернуто тільки 1000 доларів СІЛА, про що позивачем на оборотній стороні оригіналу розписки від 28.09.2012р. було зроблено відповідний запис. Залишок суми боргу у розмірі 5000 доларів США відповідач відмовляється повертати у добровільному порядку. Станом на 24.11.2015р. Національний банк України встановив офіційні курси валют на рівні: 1 долар США - 24.0636грн., таким чином, згідно з вказаним курсом, сума боргу відповідача по розписці від 28.09.2012р. станом на 24.11.2015р. складає 120318грн., згідно розрахунку: 5000 доларів США х 24.0636грн. (курс НБУ за 1 долар США) = 120318грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з розпискою від 28.09.2012р. ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_3 суму у розмірі 6000 доларів США та зобовязався повернути позивачу рівними частинами у наступному порядку: до кінця листопада 2012р. - 2000 доларів США, до кінця березня 2012р. - 2000 доларів США, до кінця червня 2012р. - 2000 доларів США (а.с.4).

Таким чином, фактично між сторонами було укладено договори позики.

Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Представник відповідача подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, отже, зазначене заперечення є підтвердженням того, що представник відповідача зробив заяву про застосування позовної давності.

Згідно із ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач звернувся з вимогами про повернення боргу на підставі розписки, укладеної між сторонами 28.09.2012р., строком повернення боргу відповідно до розписки є кінець листопада 2012р.

Позивачем не доведено поважність причин пропущення строку позовної давності, оскільки позивач у позові зазначає, що 25.12.2012р. з порушенням умов визначених в розписці, відповідачем частково було повернуто тільки 1000 доларів США, про що позивачем на оборотній стороні оригіналу розписки від 28.09.2012р. було зроблено відповідний запис.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобовязань та закріплює основний принцип виконання зобовязань принцип належного виконання, що стосується як субєктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

За змістом ст.526 ЦК України належне виконання зобовязання це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Однією з умов належного виконання зобовязання є його виконання належними субєктами.

Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У частині першій статті 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобовязаний особисто виконати зобовязання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч.2 ст.527 ЦК України виконання зобовязання належним боржником або прийняття виконання належним кредитором визнається і у випадках здійснення цих дій уповноваженими особами.

Отже, з огляду на вищенаведені норми законодавства, позивачем без достатніх правових підстав на оборотній стороні оригіналу розписки від 28.09.2012р. було зроблено запис про часткове повернення відповідачем суми боргу у розмірі 1000 доларів США, що не підтверджує факту належного часткового виконання зобов'язання боржником, оскільки відповідач не уповноважував позивача на такі дії (відсутній підпис відповідача, який би засвідчував повернення ним боргу, тобто виконання зобовязання саме боржником та представник відповідача заперечувала у судовому засіданні ці обставини), тому суд доходить висновку що строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу позивачем було пропущено.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що представником позивача у судовому засіданні не були доведені обставини, які викладені у позовній заяві, натомість представником відповідача викладені обставини були спростовані, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 18 березня 2016 року.

Суддя І.В. Тітова