АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2062/16 Справа № 2-40/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що відповідно до договору № МL-302/031/2007 від 06.02.2007 року укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх та прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 55 250,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,99% річних + FIDR на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.02.2027 року. Проте, в порушення умов договору позичальник ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 461 235 грн. 58 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 57 282,47 дол. США.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх та прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № PCL-302/031/2007 від 06.02.2007 року.

Також вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_3 договору поруки № SR-302/031/2007 від 06.02.2007 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Відповідно до договору № МL-302/419/2007 від 26.11.2007 року укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх та прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 228 000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99% річних + FIDR на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.11.2027 року.

Проте, в порушення умов договору позичальник ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 2146808 грн.32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268016,02 дол. США.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх та прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № PCL-302/419/2007 від 26.11.2007 року.

Також вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_3 договору поруки № SR-302/419/2007/1 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_4 договору поруки № SR-302/419/2007/2 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_5 договору поруки № SR-302/419/2007/3 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_6 договору поруки № SR-302/419/2007/4 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_7 договору поруки № SR-302/419/2007/5 від 26.11.2007 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 належним чином свої зобовза кредитними договорами не виконує, позивач просив: стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/031/2007 від 06.02.2007 року в розмірі 461 235 грн. 58 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 57 282,47 дол. США; стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2 146 808 грн. 32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268 016,02 дол. США; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по справі у розмірі 1 820,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/031/2007 від 06.02.2007 року в розмірі 461 235 грн. 58 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 57 282,47 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2146808 грн.32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268016,02 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2146 808 грн. 32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268016,02 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2 146 808 грн. 32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268 016,02 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2146 808 грн. 32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268 016,02 дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2146 808 грн.32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268 016,02 дол. США.

Стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року здійснено в межах 2 146 808 грн. 32 коп. ( Два мільйони сто сорок шість тисяч вісімсот вісім гривень 32 коп.), що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268 016,02 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» сплачений судовий збір у розмірі по 303,33 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/031/2007 від 06.02.2007 року в розмірі 461235 грн. 58 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 57282,47 дол. США та судові витрати у розмірі 321 грн. 87 коп.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2016 року визначено складові стягнутої суми заборгованості.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №ML-302/031/2007 від 06.02.2007 року, перевірка законності та обґрунтованості рішення в цій частині не проводилась.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 суми кредитів отримав, однак не виконав обовязків за кредитними договорами, а строк предявлення поручителям вимоги про погашенння заборгованості не сплинув.

Погодитись з такими висновками суду першої інстанції повністю не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 06.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх та прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-302/031/2007, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 55 250,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,99% річних + FIDR на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.02.2027 року.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_3 договору поруки № SR-302/031/2007 від 06.02.2007 року.

Також судом встановлено, що 26.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх та прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-302/419/2007, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 228 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99% річних + FIDR на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.11.2027 року.

Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у Частині № 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

Згідно до п. 2 Кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит від позивача у розмірі 228 000,00 дол. США на придбання нерухомого майна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовуватиметься плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток 3,99% + FIDR. Сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх та прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» ) та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № PCL-302/419/2007 від 26.11.2007 року.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_3 договору поруки № SR-302/419/2007/1 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_4 договору поруки № SR-302/419/2007/2 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_5 договору поруки № SR-302/419/2007/3 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_6 договору поруки № SR-302/419/2007/4 від 26.11.2007 року; з ОСОБА_7 договору поруки № SR-302/419/2007/5 від 26.11.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2009 року позивач направив на адресу ОСОБА_2 досудову вимогу № 22-3-2/54455 від 13.01.2009 року, в якій просив протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити всю заборгованість із повернення кредиту в розмірі 225 300,14 дол. США, зі сплати відсотків в розмірі 6977,81 дол. США, а також пені та штрафу в розмірі 12 501,16 грн. Зазначену вимогу ОСОБА_2 отримав 05.02.2009 року, про що свідчить повідомлення про вручення листа.

З 30 червня 2009 року правонаступником всіх прав та обовязків позивача Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», що підтверджується Статутом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в новій редакції, зареєстрованого 30.06.2009 року, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «ОТП Банк» (серія А01 № 370771), виданим 30.06.2009 року Голосіївською районною у місті Києві Державною Адміністрацією.

12 листопада 2010 року був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк», за яким ПАТ «ОТП Банк» продало ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, в тому числі за кредитним договором № МL-300/031/2007 від 06.02.2007 року та кредитним договором № МL-300/419/2007 від 26.11.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2.

Відповідач суми за кредитними договорами отримав, однак не виконував обов'язки за кредитними договорами належним чином, у зв`язку з чим заборгованість по кредиту станом на 06.10.2009 року за кредитним договором № МL-300/031/2007 від 06.02.2007 року склала 57 582,47 дол. США, що за кусом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 461 235 грн. 58 коп., із яких: заборгованість за сумою кредиту 48 113,49 дол. США, заборгованість із сплати відсотків в розмірі 6 167,37 дол. США, пеня в розмірі 3 301,61 дол.США; заборгованість по кредиту станом на 06.10.2009 року за кредитним договором № МL-300/419/2007 від 26.11.2007 року склала 268 016,02 дол. США, що за кусом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 2 146 808 грн. 32 коп., із яких: заборгованість за сумою кредиту 223 174,44 дол. США, заборгованість із сплати відсотків в розмірі 30 943,24 дол. США, пеня в розмірі 13 898,34 дол.США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2011 року по цивільній справі № 2-2605/11 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», третя особа на стороні відповідача: Національний банк України про визнання недійсним кредитного договору № ML-302/031/2007 року від 06.02.2007 року - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2011 року по цивільній справі № 22-ц/2690/14848/2011 рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2011 року залишено без змін.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2012 року по справі № 401/10104/12 (провадження № 2/401/4296/12) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» про визнання кредитних договорів № МL-300/031/2007 від 06.02.2007 року та № МL-300/419/2006 від 26.11.2007 року недійсними відмовлено. Рішення набрало чинності 13.02.2013 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2014 року по справі № 200/4432/14-ц (провадження № 2/200/1936/14) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «ОТП Банк» в особі відділення «Центральне «ПАТ ОТП «Банк» філії ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсними договорів поруки №SR-302/419/2007/1 від 26.11.2007 року та №SR-302/031/2007 від 06.02.2007 року відмовлено. Рішення набрало чинності 06.11.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктами 1.9 частин № 2 спірних кредитних договорів передбачено право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання своїх зобовязань.

Згідно п.3.2 вищезазначених Договорів Поруки, поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання Боржником ОСОБА_8 Зобовязань перед Кредитором за Кредитним договором.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Вищезазначеними договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пунктів 1.9 частин № 2 кредитних договорів використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 13 січня 2009 року вимоги про дострокове повернення всієї суми кредитів й повязаних із ними платежів протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс14.

Позивач звернувся з позовом до поручителів лише у жовтні 2009 року, не врахувавши, що зі спливом вищезазначеного строку припинилися обовязки поручителів перед кредитором.

Однак місцевим судом вищенаведені обставини залишені поза увагою, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке в частині стягнення суми заборгованості за кредитними договорами № МL-300/031/2007 від 06.02.2007 року та № ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року з поручителів необхідно скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог до поручителів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України, ОСОБА_2 належним чином не виконував обовязків, передбачених умовами кредитного договору №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року, тому сума заборгованості підлягає стягненню. Проте, що стосується позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 13 898,34 доларів США, то дані позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч 2 ст. 546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобовязання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19 лютого 1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України розрахунок пені має здійснюватись у грошовій одиниці України гривні.

Крім того, відповідно до п. 4.1.1 Частини № 2 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент прострочення зобов'язання, а не визначенням гривневого еквіваленту на час ухвалення рішення.

За розрахунками позивача, пеню обчислено у доларах США за весь період прострочення та переведено у еквівалент у гривні за курсом Національного Банку України на дату звернення із позовом.

Проте, зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, колегія суддів не може перевірити та встановити порядок і строк нарахування пені, оскільки, кредитним договором встановлено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами, що передбачає відповідальність за кожне порушення строку внесення такого чергового платежу. Наданий розрахунок, всупереч вимогам ст.58 ЦПК, не містить достатньої інформації щодо предмета доказування.

Інших рохрахунків позивачем надано не було в порушення вимог ст.60 ЦПК, що позбавляє колегію суддів можливості встановити обставини щодо яких виник спір, в той час як позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 10 ЦПК України.

З огляду на зазначене рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 рокув частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитнимдоговором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року підлягає зміні, з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» підлягає стягненню заборгованість за кредитнимдоговором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2035480 грн.08 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року складає 254117,68 дол.США, із яких: заборгованість за сумою кредиту 223174,44 дол. США, заборгованість із сплати відсотків в розмірі 30943,24 дол. США, тобто без врахування заявленої суми пені.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він не отримував кошти за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 228000,00 дол. США, що еквівалентно 11514000 грн. 00 коп., не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це спростовується матеріалами справи, а саме: кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року, договором іпотеки №PSL -302/419/2007 року, заявою ОСОБА_2 від 26 листопада 2007 року №14 на видачу готівки в розмірі 228000,00 дол. США, яка містить підпис отримувача, заявою ОСОБА_2 на переказ готівки №119 від 26 листопада 2007 року, договорами поруки.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач був належним чином проінформований про умови кредитування, наявні форми кредитування, витрати позичальника, що повязані з оформленням кредитного договору та інші істотні обставини, необхідні для укладання кредитного договору, про що свідчать анкети-заяви, кредитні заявки та додаток №1 до кредитного договору № МL-300/419/2006 від 26.11.2007 року.

Крім того, письмова форма спірного договору внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю формою такий документ засвідчує як його укладення, так і умови договору, а також підтверджує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13.

Відповідно до ст.88 ЦПК України рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року в частинірозподілу судових витрат підлягає скасуваню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судових витрат у розмірі 1820,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»заборгованості за кредитним договором №ML-302/031/2007 від 06.02.2007 року у розмірі 461235 грн. 58 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 48113,49 дол. США; заборгованість із сплати відсотків в розмірі 6167,37 дол. США; пеня в розмірі 3301,61 дол.США та в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»заборгованості за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2 146 808 грн. 32 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268016,02 дол. США із яких: заборгованість за сумою кредиту 223 174,44 дол. США, заборгованість із сплати відсотків в розмірі 30 943,24 дол. США, пеня в розмірі 13 898,34 дол. США. скасувати і ухвалити в цих частинах нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26.11.2007 року в розмірі 2035480 грн.08 коп., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року складає 254117,68 дол.США, із яких: заборгованість за сумою кредиту 223174,44 дол. США, заборгованість із сплати відсотків в розмірі 30943,24 дол. США

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року в частинірозподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

В решті оскаржуваної частини рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_9