АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_12 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: П'ята Київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И ЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 (далі - відповідач), в якому просила визнати недійсними заповіт від 11.05.2006, складений ОСОБА_7, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Бєлломі О.В., реєстровий № 3-684.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_9, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, садовий будиночок з господарськими будівлями та спорудами в господарському товаристві «Імпульс» масив «Дружба» по АДРЕСА_3, земельної ділянки площею 0,05 га на території Сувидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та ОСОБА_6 Звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування після смерті своєї матері за законом, дізналася, що за життя її мати склала заповіт на користь ОСОБА_6 Вважає заповіт недійсним, оскільки підпис та запис на вказаному заповіті не належить її матері.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.10.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги. Вказує, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, дав не належну правову оцінку наявним у справі доказам, безпідставно відмовив в задоволенні клопотання позивача про призначення повторної почеркознавчої експертизи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсними заповіту.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального закону.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві на адресу суду просила розглянути справу за відсутності представника.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились з судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених вимог, а відтак й відсутності належних правових підстав для визнання недійсними заповіту.

Вказаний висновок суду є законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. . Померла ОСОБА_9 є матір'ю позивача та дружиною відповідача (а.с. 8, 9).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, садовий будиночок з господарськими будівлями та спорудами в господарському товаристві «Імпульс» маси «Дружба» по АДРЕСА_3, земельну ділянку площею 0,05 га на території Сувидівської сільської ради Вишгородського району Київської області (а.с. 142-144).

За життя ОСОБА_10 склала заповіт на користь свого чоловіка ОСОБА_11, який був посвідчений державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Бєлломі О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 3-684 (а.с. 13).

Сторони звернулись з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.09.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2015, за ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 визнано право власності на вказане вище спадкове майно (а.с. 142-145).

18.12.2014 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок наявності складеного заповіту та відсутності права на обов'язкову частку у спадщині (а.с. 95).

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка вважала, що померла заповіту не складала, оскільки підпис та запис у спірному заповіті не належать її матері.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.04.2016 у даній справі призначено судово-почеркознавчу експертизу (а.с. 162).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 6670/6671/16-32 від 03.08.2016, підписи від імені ОСОБА_9 у графі «Підпис» у першому та другому примірниках заповіту, який складено від імені ОСОБА_9, та посвідчено 11.05.2006 державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Бєлломі О.В., у графі «Розписка про одержання оформленого документа», номер нотаріальної дії № 3-684, дата 11.05.2006 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій П'ятої Київської державної нотаріальної контори, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Рукописні записи «Цей заповіт прочитано мною в голос, та особисто підписаний», «ОСОБА_9.» у першому та другому примірниках заповіту, який складено від імені ОСОБА_9, та посвідчено 11.05.2006 державним нотаріусом П'ятої Київської нотаріальної контори Бєлломі О.В., виконано ОСОБА_9.

Підписи від імені ОСОБА_9 у графі «Підпис» у першому та другому примірниках заповіту, який складно від імені ОСОБА_9, та посвідчено державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Бєлломі О.В., у графі «Розписка про одержання оформленого документу», номер нотаріальної дії № 3-684, дата 11.05.2006 у реєстрі для реєстрації нотаріальної дії П'ятої київської державної нотаріальної контори, виконано ОСОБА_9 (а.с. 166-170).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також а разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтями 1233, 1234 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, в тому числі й висновку експертизи, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про відсутність належних правових підстав для визнання недійсним заповіту, оскільки під час розгляду справи достеменно встановлено, що ОСОБА_9 мала волевиявлення на складання заповіт на користь свого чоловіка ОСОБА_6 та власноруч його підписала, а отже оспорюваний заповіт відповідає вимогам закону.

Доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість рішення не впливають.

Так, апелянт вказує, що суд не повністю з'ясував обставини справи, проте такі твердження не відповідають наявним у справі доказам та встановленим, на їх підставі, фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Отже, процесуальний закон не дає право стороні провадження подавати до суду будь-які письмові документи, а лише ті, які мають значення для справи, та обґрунтовують вимоги або заперечення.

Твердження апелянта про безпідставність і необґрунтованість відмови у призначенні повторної експертизи, також не заслуговують на увагу.

Судом за клопотанням позивача було призначено почеркознавчу експертизу підпису заповідача на заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України повторна експертиза, яку просив позивач, призначається судом у випадку, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Позивач не довів того, що висновки експерта не обґрунтовані. Експерт надав однозначні у трактуванні висновки про те, що заповіт підписано особою, яка в ньому зазначена як заповідач.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: П'ята Київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва