ухвала

іменем україни

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та третіх осіб з самостійними вимогами: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про захист прав споживача та стягнення коштів за договорами вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та представника ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 - ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 25 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любов'ю» у доларах США № 002-28858-250214, за умовами якого ОСОБА_4 передала банку у тимчасове користування вклад у сумі 30 000 доларів США із процентною ставкою 10,25 % річних на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок по 02 березня 2015 року включно.

15 лютого 2014 року між ОСОБА_15, який уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси у банках з питань надання банківських послуг та вчинення дій щодо депозитного вкладу, та банком також було укладено договір банківського вкладу «Найкращий з любов'ю» у доларах США № 011-28702-150214, за умовами якого останнім внесено на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США.

Посилаючись на те, що незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_4 щодо сплати грошових коштів та повернення сум вкладу за договорами банківського вкладу, банк так і не повернув грошові кошти за договорами банківського вкладу, просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 80 000 дол. США основного боргу, 8 200 дол. США - процентів на суму вкладу та 16 262,30 дол. США - штрафні санкції.

У квітні 2015 року треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_11 звернулися до суду з самостійними вимогами про стягнення солідарно з ПАТ «Дельта Банк» на їх користь грошові кошти у розмірі 7 450 дол. США основного боргу.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 20 лютого 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_15 передав право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 011-14 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_5 отримала право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_15

28 лютого 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_4 передала право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 002-28858-250214 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_6 отримав право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_4

28 лютого 2015 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_4 укладено договір № 3 про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_4 передала право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 002-28858-250214 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_16 отримала право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_4

20 лютого 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_15 передав право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 011-14 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_7 отримала право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_15

20 лютого 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_15 передав право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 011-14 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_8 отримала право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_15

20 лютого 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_15 передав право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 011-14 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_9 отримала право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_15

20 лютого 2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_15 передав право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 011-14 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_10 отримав право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_15

20 лютого 2015 року між ОСОБА_17 та ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_15 передав право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 011-14 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_17 отримав право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_15

28 лютого 2015 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_4 укладено договір № 2 про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_4 передала право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 002-28858-250214 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_18 отримав право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_4

28 лютого 2015 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 укладено договір № 2 про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_4 передала право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 002-28858-250214 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_11 отримав право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_4

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» в частині суми в розмірі 67 0050 дол. США залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У травні 2015 року треті особи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 звернулися до суду з самостійними вимогами про стягнення солідарно з ПАТ «Дельта Банк» на їх користь грошові кошти у розмірі 7 450 дол. США основного боргу.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 28 лютого 2015 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_4 передала право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 002-28858-250214 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_12 отримав право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_4

20 лютого 2015 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_15 передав право вимоги до ПАТ «Дельта Банк», що належить первісному кредитору за договором № 011-14 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 15 лютого 2014 року. У зв'язку з чим ОСОБА_13 отримала право вимоги стягнення грошових коштів з банку, що належали ОСОБА_15

У травні 2015 року ОСОБА_4 збільшила свої вимоги і просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» вклад в сумі 12 656 доларів США основного боргу, 8 200 дол. США процентів на суму вкладу, 16 262,30 дол. США - штрафних санкцій, які вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_19

У справу вступила, як третя особа, ОСОБА_14, яка просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 14 212,67 доларів, оскільки вона як і позивач прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_19, якому належав банківський вклад в ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року позовні вимоги третіх осіб ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_18 залишено без розгляду.

Ухвалою того ж суду від 18 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення суми в розмірі 200 000 грн залишено без розгляду.

Позовні вимоги третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та представник ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_6В, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 - ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано дійшли висновку, що позивачі мають право отримати грошові кошти виключно в порядку та умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах та регулює процедуру щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації.

Посилання третіх осіб, які звернулись до суду за захистом прав споживачів про те, що на підставі договору про переуступку права вимоги до них перейшли права первісного кредитора є безпідставними, оскільки саме укладання договору не свідчить про порушення їх прав відповідачами, доказів їх звернення в установленому порядку до уповноваженої особи Фонду і відмови в задоволенні їх вимог відсутні.

Крім того, договори про переуступку права вимоги були укладені без попередньої письмової згоди банку, що була на той час передбачена Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк».

Посилання на те, що ОСОБА_4 не була ознайомлена з вищевказаними Правилами, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором № 011-28702-150214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любов'ю» у доларах США укладеним між банком та ОСОБА_15 на підставі довіреності ОСОБА_15, якою він уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси в усіх банківських установах України з питань розпорядження (отримання, зняття, розміщення та перерахування грошей) наявних на його ім'я, суд правильно виходив з того, що довіреність видана ОСОБА_4 на представлення його інтересів в банківських установах, а не у суді.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_14, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що виплата успадкованої суми банківського вкладу повинна проводитися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та відсутності доказів порушення їх прав з боку банку.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та представника ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк