Провадження № 2/127/6461/16
У Х В А Л А

11.10.2016 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишин С.А., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні.

Згідно позовних вимог позивач просить відстрочити сплату судового збору до визначення вартості майна.

Суд дослідивши матеріали позову, вважає за необхідне позовну вимогу про відстрочку сплати судового збору залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати (ч.3 ст. 82ЦПК України).

Ці ж самі положення закріплені у статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Тобто, з аналізу вказаної статті вбачається, що основною умовою, за якою позивач може бути звільнений від сплати судового збору, або надання відстрочки або розстрочки - це його скрутний майновий стан, який повинен бути доведений достовірними доказами. На думку суду повне звільнення від сплати судового збору можливо за наявністю достовірних та належних доказів того, що позивач взагалі не спроможний сплатити вказану суму, а наразі її сплати він не зможе забезпечити свої звичайні життєві потреби.

Оцінюючи докази у їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивачем не було доведено у встановленому законом порядку факту скрутного майнового стану, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

В звязку з вищевикладеним суд, приходить до висновку залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу можливість сплатити судовий збір, в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір», що набрав чинності 01.11.2011 року, із внесеними змінами станом на 01.01.2016 рік.

Згідно положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2016 року розмір ставки судового збору за предявлення позову майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, суд вказує позивачу про необхідність усунення недоліків та розяснює, що у разі сплати судового збору в повному обсязі в межах строку, визначеного суддею, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання. Інакше позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачу.

Керуючись ст.ст. 82, 119, 121, 209, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволені клопотання про відстрочку сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні - залишити без руху, та надати позивачу пятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: