У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому просив визнати нікчемним договір фінансового лізингу від 13 травня 2015 року, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» (далі - ТОВ «Євролізинг Україна»); стягнути з ТОВ «Євролізинг Україна» на його користь грошові кошти у розмірі 54 595 грн 15 коп., з яких: 52 600 грн помилково перерахована сума, яку лізингодавець зарахував як авансовий платіж по вищевказаному договору; 1 378 грн відшкодування моральної шкоди; 85 грн 39 коп. сума інфляційних втрат та 531 грн 76 коп. 3 % річних.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано нікчемним договір фінансового лізингу від 13 травня 2015 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Євролізинг Україна». Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 52 600 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Євролізинг Україна» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Євролізинг Україна» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ТОВ «Євролізинг Україна», просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику, апеляційний суд виходив із того, що ухвалою суду від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху для оплати заявником судового збору протягом п'яти днів з моменту отримання даної ухвали, але у встановлений строк недоліки скарги ним не усунуто.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Ухвалою апеляційногосуду м. Києва від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Євролізинг Україна» залишено без руху та надано п'ятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали усунути виявлені недоліки, а саме сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Судом установлено, що ТОВ «Євролізинг Україна»отрималозазначену ухвалу апеляційного суду про залишення його апеляційної скарги без руху 23 травня 2016 року (а.с. 123), а 27 травня 2016 року товариством здано на пошту клопотання про усунення недоліків разом з оригіналом платіжного доручення про сплату судового збору (а.с. 128-132), тобто виконано вимоги вищевказаної ухвали суду у межах встановленого нею п'ятиденного строку відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України, яка зазначає, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Отже, посилання апеляційного суду на те, що ТОВ «Євролізинг Україна» не виконало вимоги ухвали, є передчасними.

Колегія суддів виходить з того, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик