РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який в подальшому вточнила та мотивує тим, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.10.1974р. В період шлюбу вони з відповідачем за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2003р. придбали 3/5 частини квартири АДРЕСА_1, які були оформлені та зареєстровані на відповідача. На даний час відповідач відмовляється в позасудовому порядку добровільно визначитись із поділом спільного майна подружжя, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Вважає, що 3/5 частки вказаної квартири є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому може бути поділена між сторонами в рівних частках. Квартира є неподільною річчю, тому в натурі її розділити неможливо. У звязку з цим він має права вимагати визнання за ним права власності на ? частину спільного сумісного майна подружжя, що становитиме 3/10 частки спірної квартири.

Просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею та відповідачем за кожним право власності на 3/10 частину квартири АДРЕСА_1.

Представник позивачки в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача, вони ознайомлені з уточненою позовною заявою, позов визнають повністю, проти його задоволення не заперечують.

Суд вважає можливим розглядати справи у відсутність сторін та їх представників за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст..197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.10.1974р. На даний час шлюб не розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 20.12.2003р., реєстровий № 2152, ОСОБА_2 придбав 3/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Право власності за ОСОБА_2 на вказане майно зареєстровано в установленому порядку.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності.

Згідно з ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ст.69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п.25), вирішуючи питання про поділ неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.4,5 ст.71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення одного з подружжя до суду з таким позовом (ст.11 ЦПК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно в їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1,4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, враховуючи повне визнання відповідачем даного позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо поділу спільного сумісного майна подружжя.

При цьому, суд виходить з того, що 3/5 частини спірної квартири є обєктом права спільної сумісної власності сторін, оскільки придбана ними в період шлюбу та за спільні кошти, що сторонами не оспорюється. Вказане нерухоме майно підлягає поділу між сторонами в рівних частках, тобто по 3/10 частині кожному (3/5 : 2 = 3/10).

Враховуючи, що вказана квартира є неподільною річчю, розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог та заперечень сторін, суд вважає необхідним визнати за сторонами право власності за кожним на ідеальну частку (по 3/10 кожному) в цьому майні.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.15,16,368,372 ЦК України, ст.60,61,69,70,71 СК України, ст.3,4,10,11,57-61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, 27.10.1954р.н., право власності на 3/10 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2, 03.02.1950р.н., право власності на 3/10 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - в той же строк, з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А.Мурашова

03.10.2016