печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 липня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Фаркош Ю.А.,

при секретарі - Мудрак О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості ремонту житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

У серпня 2015 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суму у відшкодування вартості ремонту житлового приміщення з урахуванням збільшення позовних вимог у розмірі 891 154 , 62 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено строком на один рік договір оренди нерухомого майна, а саме житлової квартири АДРЕСА_1, загальна площа - 34,50 кв. м. 14 грудня 2010 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено новий договір найму цієї ж квартири. Згідно умов цього договору обов'язок з проведення ремонту квартири покладається на ОСОБА_1 Разом з тим, ОСОБА_2 зобов'язаний компенсувати вартість проведеного ремонту квартири в 30-ти денний строк з дня завершення ремонту. Посилаючись на те, що позивач здійснив ремонт житлового приміщення, а відповідачем його вартості не відшкодовано ставить вимогу про стягнення з відповідача суму у відшкодування вартості ремонту житлового приміщення у розмірі 891 154 грн. 62 коп.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд у його відсутність, в якому підтримав позовні вимоги та не заперечував проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 05 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено строком на один рік договір оренди нерухомого майна, а саме житлової квартири АДРЕСА_1, загальна площа - 34,50 кв. м.

14 грудня 2010 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено новий договір найму цієї ж квартири. Згідно умов цього договору обов'язок з проведення ремонту квартири покладається на ОСОБА_1 Разом з тим, ОСОБА_2 зобов'язаний компенсувати вартість проведеного ремонту квартири в 30-ти денний строк з дня завершення ремонту.

26 січня 2011 року ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча будівна компанія Либідь» (м. Київ) договір підряду №2011/26/п.

На умовах цього договору Підрядник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча будівна компанія Либідь» мало за кошти Замовника - Позивача здійснити ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1, загальна площа 34,50 кв. м.

В лютому 2011 року Підрядником було надано на погодження кошторис ремонту вітальні, кухні, коридору та санвузла та зведений кошторис, який був погодженим як позивачем так і відповідачем.

В березні-червні 2011 року підрядник здійснив ремонті роботи на загальну суму 184 573 грн. з ПДВ.

Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів від 24.03.2011р., 07.04.2011 р., 16.05.2011 р. та 18.05.2011 р. ОСОБА_1 оплатив ремонтні роботи в квартирі, яка належала на праві власності Відповідачу на загальну суму 184 573 грн.

Ремонті роботи були завершені 03.06.2011 року, що підтверджується підписанням цього дня одразу двох актів приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно п. 5.10 договору найму житлового приміщення № 12/10 від 14 грудня 2010 року таке відшкодування мало бути здійснено ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 протягом 30-ти днів з дня завершення ремонту, тобто до 02 липня 2011 року включно.

Однак такої виплати відповідачем не було здійснено.

У вересні 2011 року була оформлена Додаткова угода №1 від 07.09.2011 р. згідно з умовами якого кінцевий правомірний термін виплати такого відшкодування був змінений на 01.09.2014 р. включно.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди №1 сторони підтвердили, що сума заборгованості Наймодавця у розмірі 184 573 (сто вісімдесят чотири тисячі п'ятсот сімдесят три) грн. 00 коп. з урахуванням офіційного курсу НБУ гривні України до долара США (офіційний курс НБУ на 07 вересня 2011 року - 797, 27) дорівнювала (була еквівалентна) на день укладення цієї Додаткової угоди: 23 150 (двадцяти трьом тисячам сто п'ятдесяти) дол. 63 центам США.

При цьому, виплата компенсації ремонту квартири має бути здійснена Наймодавцем у гривнях України, однак з перерахунком за офіційним курсом НБУ, що діє в момент здійснення такої виплати та відповідати за таким курсом НБУ еквіваленту в іноземній валюті, тобто сумі в розмірі 23 150 (двадцяти трьом тисячам сто п'ятдесяти) дол. 63 центам США (п. 5 Додаткової угоди №1).

Разом з тим, станом на день звернення позивача до суду, відповідач умови договору не виконав та не виплатив позивачу відшкодування вартості ремонту житлового приміщення.

Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження, відшкодування шкоди або доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачеві (невиконання умов договору тощо), відповідачем не надано.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь суми 602 131 грн. 50 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у сумі 261 325, грн. 07 коп. та 27 698 грн. 05 коп. (3% річних), виходячи з наступного.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 33, 57, 60, 88, 215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування вартості ремонту житлового приміщення, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 891 154 (вісімсот дев'яносто одна тисяча сто п'ятдесят чотири ) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Суддя Ю.А.Фаркош