РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар Корнійчук В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 травня 2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом із нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча є працездатним та має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснивши, що відповідач жодної допомоги не надає, вона неодноразово зверталася по даному питанню до відповідача, однак отримувала лише образи, хоча відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу на утримання дитини. Наполягає на стягненні аліментів саме в частці від доходу відповідача, оскільки він працевлаштований.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просив стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на місяць, оскільки він ніде не працює і не має постійних доходів, має нерегулярний, мінливий дохід. Також просив врахувати, що по рішенню суду вже сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, позивач та відповідач перебувають в шлюбі з 12 травня 2016 року.

Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні встановлено факт проживання сина з позивачем, перебування його на утриманні позивача та ухилення відповідача від утримання свого неповнолітнього сина, що не заперечувалося відповідачем.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання вказаної дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, частиною першою статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини, яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, а також, беручи до уваги інтереси позивача, яка заявила вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини саме у частці від доходу відповідача, та що законом передбачено присудження аліментів на утримання дитини як у частці від доходу батьків, так і (або) у твердій грошовій сумі, суд вважає, що заявлені вимоги позивача ґрунтуються на законі, а її право на одержання від відповідача аліментів саме у частці від його заробітку (доходу) на утримання їх малолітньої дитини підлягає судовому захисту. За вказаних обставин суд відхиляє вимоги відповідача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дітей.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини на яку він вже сплачує аліменти, а також відсутність будь-яких даних про наявність у відповідача чи у його спільної з позивачем дитини захворювань, що потребують додаткових витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову до суду, тобто з 08 листопада 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 08 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року.

Стосовно судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 180-183 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 08 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 26 грудня 2016 року.

Суддя О.О. Першко