АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді: - Ратнікової В.М.

суддів: - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 559 923,68 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. з кожного.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року заяву відповідача ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 29 січня 2016 року відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилався на те, що судом першої інстанції не було повно та всебічно з'ясовано обставини справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що категорично не погоджується з

розрахунком заборгованості, що був наданий позивачем та покладений судом в основу рішення, оскільки в даному розрахунку безпідставно застосовано збільшену відсоткову ставку в розмірі 22,80 % річних, так як позивач факт прострочення сплати щомісячних платежів відповідачем не довів. Посилався на те, що сам розрахунок здійснено з помилками, зокрема, дійсні суми нарахованих відсотків є меншими, ніж ті, що в ньому зазначені. Вказував також, що проведення судом заочного розгляду справи позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права, а саме: право заявити клопотання про призначення судово-економічної експертизи фінансово-кредитних операцій. Не враховано судом при ухваленні рішення і ту обставину, що на правовідносини, що склалися між ним і банком при укладенні кредитного договору № 71/12 від 21.09.2012 року, поширює свою дію Закон України «Про захист прав споживачів». В порушенні вимог вказаного закону банком не було надано йому остаточної та чіткої інформації про орієнтовану сукупну вартість подорожчання кредиту з урахуванням плати за користування кредитними коштами в розмірі 17,8 % річних та з урахуванням підвищеної відсоткової ставки в розмірі 22,8 % річних. Вважає, що такі умови кредитного договору № 71/12 від 21.09.2012 року є несправедливими та грубо порушують його майнові права.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з»явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з його хворобою, проте, доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав, а тому, колегія суддів вважає, що відповідач не довів поважність причини своєї відсутності в судовому засіданні та можливим розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання також не з»явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи, так як він має намір подати заяву про перегляд заочного рішення, проте, доказів того, що така заява ним подана до суду першої інстанції апеляційному суду не подав. З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для відкладення розгляду справи немає та вважає можним розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_7

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» ЛінніченкоІрина Вікторівна проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 71/12.

Згідно п.1.11, п.1.3., п.1.4.1., п.1.4.2. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у сумі 450000,00 грн., на строк з 21.09.2012 року по 20.09.2032 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,8% річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 22,8% річних.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» взяті на себе за договором зобов'язання виконано в повному обсязі та надано ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 450 000,00 грн..

Відповідач ОСОБА_5 свої обов'язки по погашенню кредиту не виконував належним чином, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 12.03.2015 року становить 559 923,68 грн., з них: 442 711,99 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 4880,26 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 2663,42 грн. - поточна заборгованість по процентам; 109668,01 грн. - прострочена заборгованість по процентам, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З метою забезпечення виконання Кредитного договору № 71/12, 21 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 17/12-02, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за договором № 71/12 в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштам, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Задовольняючи позовні вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № 71/12 в розмірі 559 923,68 грн., суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 71/12 та виникнення в нього заборгованості в сукупному розмірі 559 923,68 грн. підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, договір поруки передбачає солідарну відповідальність поручителя та позичальника, а тому позовні вимоги про солідарне стягнення зазначеної суми заборгованості з боржника та поручителя підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З досліджених судом доказів встановлено та ОСОБА_5 не заперечується факт отримання ним грошових коштів за договором кредиту та факт виникнення заборгованості по кредиту, проте, він не погоджується з розрахунком нарахованої заборгованості та застосованими у даному розрахунку процентними ставками.

Відповідно до пункту 3.1 укладеного між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» кредитного договору № 71/12 від 21 вересня 2012 року передбачено, що позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку 2 до договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами, шляхом сплати рівних одне одному платежів у розмірі 6879,00 грн., щомісячно, з 1-го по 10-те число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок кредиту, через касу банку або шляхом безготівкового перерахування.

Як вбачається з матеріалів справи, з додатком 2 позичальник ОСОБА_5 ознайомлений, на підтвердження чого ним проставлено свій особистий підпис на кожному аркуші додатку.

Також, в момент укладення договору, ОСОБА_5, у відповідності до пункту 8.4 договору, ознайомлено з додатком 1, в якому визначено детальний розпис загальної вартості платежів по договору, що включає в себе суму періодичних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісій, інших супутніх платежів, та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. На кожному аркуші додатку 1 позичальником проставлено свій особистий підпис, який підтверджує ознайомлення з його положеннями.

Пунктами 1.4.1., 1.4.2 договору передбачено, що за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 17,8 % річних, а за користування коштами, що не повернуті у передбачені договором терміни, процентна ставка встановлюється в розмірі 22,8 % річних.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», на підтвердження порушення ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів в порядку та за графіком, визначеним додатком 2 до кредитного договору № 71/12, надало розрахунок заборгованості, здійснений станом на березень 2015 року.

Відповідач ОСОБА_5, будучи обізнаним про наявність відповідної цивільної справи в провадженні суду першої інстанції, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме: копії ухвали про відкриття провадження та примірника позовної заяви з додатками, своїми процесуальними правами не скористався, заперечень на позовну заяву з посиланнями на відповідні докази не надав.

З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та законного висновку про наявність у ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № 71/12, яка, згідно розрахунку станом 12 березня 2015 року становить 559 923,68 грн., з них: 442711,99 грн. - строкова заборгованість по кредиту; 4880,26 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 2663,42 грн. - поточна заборгованість по процентам; 109668,01 грн. - прострочена заборгованість по процентам.

Судом також встановлено, що 21 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 17/12-02, відповідно до умов якого, останній поручився відповідати в однаковому з ОСОБА_5 обсязі за виконання кредитного договору № 71/12, а саме: за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштам, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Таким чином, в силу положень статті 554 ЦК України, судом першої інстанції правомірно стягнуто суму заборгованості по кредиту в розмірі 559 923,68 грн. з боржника ОСОБА_5 та поручителя ОСОБА_7 солідарно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що позивачем не надано доказів прострочення ним сплати щомісячних платежів, з огляду на що застосування в розрахунку заборгованості підвищеної процентної ставки в розмірі 22,8% річних є неправомірним, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке..

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду розрахунок заборгованості ОСОБА_5 по кредиту та виписку з його особового рахунку в яких вказані всі платежі та періоди прострочки.

Розпорядившись своїми правами на власний розсуд, відповідач ОСОБА_5, як при зверненні до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення, так і при поданні апеляційної скарги, не надав жодного доказу на підтвердження того, що ним своєчасно та відповідно до встановленого графіку здійснювалися сплати щомісячних платежів, а лише зазначав про безпідставність наданого позивачем розрахунку.

Безпідставними колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про завищення вказаних в розрахунку сум відсотків, які підлягають сплаті, з огляду на наступне.

Обгрунтовуючи свої доводи в цій частині, ОСОБА_5 зазначає, що Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» невірно обраховано розміри відсотків та для прикладу наводить власний розрахунок, здійснений за формулою із застосування умовної кількості днів у році - 365.

Проте, в пункті 3.11 кредитного договору № 71/12, сторонами було узгоджено, що при розрахунку процентів застосовується метод «30/360», коли для розрахунку береться умовна кількість днів у місяці - 30 та днів у році - 360.

За таких обставин, розрахунок процентів ОСОБА_5 здійснено за невірною формулою, яка не узгоджена договором, а тому його доводи про неправильність здійсненого розрахунку заборгованості по відсотках не ґрунтуються на умовах кредитного договору та досліджених в судовому засіданні доказах.

Крім того, при укладенні кредитного договору № 71/12, ОСОБА_5 було надано додаток № 1, в якому зазначено детальний розпис загальної вартості платежів по договору, що включає в себе суму періодичних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісій, інших супутніх платежів, та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. У вказаному розписі зазначено суми платежів по процентам, які обраховані за формулою «30/360», з вказаними розмірами платежів відповідач погоджувався, про що свідчить підписання ним додатку 1.

Не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і твердження ОСОБА_5 про те, що при укладенні кредитного договору № 71/12 було допущено порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: в наданій для ознайомлення довідці про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту зазначено ставку в розмірі 16,8 % річних, замість 17,8 %, як передбачено договором, та 20,08 %, якою на думку апелянта, є реальна процентна ставка, з огляду на наступне.

В силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1,2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був ознайомлений з довідкою про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту із зазначенням фіксованої процентної ставки в розмірі 16,8 %, проте, в даній довідці також зазначено, що орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 18 % - 25 %, в залежності від конкретних умов кредитування, зокрема, строку та розміру процентної ставки.

З кредитного договору № 71/12 від 21 вересня 2012 року вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні.

Пунктами 1.4.1., 1.4.2 даного кредитного договору чітко встановлено розміри процентних ставок за користування кредитним коштами - в розмірі 17,8 % загальна, та 22,8 % - за користування коштами, які не є повернутими у визначені договором терміни (прострочена заборгованість).

В додатку 1 до договору, в якому визначено графік платежів та визначено сукупну вартість споживчого кредиту і реальної процентної ставки, також чітко зазначено розмір процентної ставки - 17,8%.

Таким чином, при підписанні кредитного договору № 71/12 та пакету супутніх документів, ОСОБА_5 був достеменно обізнаним з розміром запропонованої йому, згідно умов договору, процентної ставки річних та погодився з нею.

Доводи апеляційної скарги про те, що при підписанні договору позичальнику не надавався для ознайомлення розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту з умовами нарахування 22,8 % річних, тобто, з підвищеною відсотковою ставкою, правильність висновків суду не спростовують, оскільки такий розрахунок і не міг бути завчасно наданий позичальнику, так як дана ставка застосовується у разі порушення умов договору, а саме: прострочення погашення чергових платежів.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: