Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення суми боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 вересня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 180 950 доларів США строком до 1 жовтня 2018 року зі сплатою 9, 5% річних.

29 вересня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» уклало з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 договори поруки № № 231524, 231525, 231373, 231406, за якими поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_5 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору 29 вересня 2008 року № 0, існуючих на той час і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх договірних зобов'язань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 3 серпня 2011 року становив 211 603,61 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до долара США станом на цю дату було еквівалентно 1 686 734 грн 68 коп.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за зобов'язанням, яке виникло на підставі кредитного договору від 29 вересня 2008 року № 0. У зв'язку з цим ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» було замінено його правонаступником ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року у задоволенні позовуПАТ «Дельта Банк»відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року № у розмірі 211 603,61 доларів США, з яких:170 398, 94 доларів США - заборгованість за кредитом, 33 482,86 доларів США - заборгованість за відсотками, 4 615,52 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту, 3 106,29 доларів США - пеня заа прострочення сплати відсотків.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року № у розмірі 211 603,61 доларів США, з яких:170 398, 94 доларів США - заборгованість за кредитом, 33 482,86 доларів США - заборгованість за відсотками, 4 615,52 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту, 3 106,29 доларів США - пеня заа прострочення сплати відсотків.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року № у розмірі 211 603,61 доларів США, з яких:170 398, 94 доларів США - заборгованість за кредитом, 33 482,86 доларів США - заборгованість за відсотками, 4 615,52 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту, 3 106,29 доларів США - пеня за прострочення сплати відсотків.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 суми боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року№ у розмірі 211 603,61 доларів США, з яких: 170 398, 94 доларів США - заборгованість за кредитом, 33 482,86 доларів США - заборгованість за відсотками, 4 615,52 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту, 3 106,29 доларів США - пеня за прострочення сплати відсотків. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Судом було установлено, що 29 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 180 950 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 1 жовтня 2018 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 9, 5% річних.

На виконання умов кредитного договору 29 вересня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» уклало окремі договори поруки № № 231524, 231525, 231373, 231406, з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відповідно до яких поручителі зобов'язалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору солідарно.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за зобов'язанням, яке виникло на підставі кредитного договору від 29 вересня 2008 року № 0.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з підставності й обґрунтованості заявлених ПАТ «Дельта Банк» позовних вимог про стягнення з боржника і поручителів на користь банку заборгованості, що виникла з кредитного договору від 29 вересня 2008 року № 0.

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

У абзацах 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на розрахунок суми заборгованості, в якому пеня за прострочення кредиту та відсотків була обчислена не у національній валюті України - гривні, а у доларах США, що суперечить вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 1 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15.

Крім того, апеляційний суд у порушення ст. ст. 10, 213, 214, 303, 316 ЦПК України не перевірив заперечень відповідачів щодо припинення договорів поруки, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України та не врахував правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді: