У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення суми за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовті 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2010 року між ним та публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків та захворювання. 26 квітня 2011 року він був госпіталізований до хірургічного відділення Харківської обласної травматологічної лікарні. 27 квітня 2011 року йому було проведено оперативне лікування - мікродискектомія LS-SI. За результатами подальшого лікування і нагляду згідно з актом медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК)від 17 серпня 2011 року йому встановлена первинна інвалідність 2 групи. 19 серпня 2011 року він звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про отримання страхової виплати з передбаченими договором додатками, але листом відповідача від 11 листопада 2011 року у задоволенні вказаної вимоги відмовлено у зв'язку з тим, що відповідно п. 2.3, п. 7.1 підп. 7.1.8 договору добровільного страхування його захворювання не потребувало невідкладного хірургічного втручання.

Вважав, що його випадок підпадає під дію п. 2.1 підп. 2.1.3, п. 2.3 договору добровільного страхування, тому просив суд стягнути з ПАТ «СК«Універсальна» на його користь страхову виплату за договором добровільного страхування від 21 грудня 2010 року в розмірі 96 192 грн 42 коп., пеню за прострочення платежу в розмірі 24 408 грн 42 коп. та понесені судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користьОСОБА_3 страхову виплату за договором добровільного страхування від 21 грудня 2010 року в розмірі 96 192 грн 42 коп., пеню за прострочення платежу в розмірі 24 408 грн 42 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «Універсальна», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що наявне у позивача захворювання, яке потребувало безумовного оперативного втручання для збереження здоров'я пацієнта, треба вважати невідкладним оперативним втручанням, незважаючи на особливості проведення операцій на хребті людини, що вимагають проведення попереднього обстеження, тобто страховим випадком за ознаками п. 2.1 підп. 2.1.3 та п. 2.3 договору добровільного страхування.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що згідно з п. 6.4 договору добровільного страхування від 21 грудня 2010 року вигодонабувач повинен був повідомлятися про відмову у здійснені страхової виплати, однак до теперішнього часу вигодо набувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), не виявило інтересу до даного спору, у зв'язку з чим порушення його прав відсутні.

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 21 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Універсальна» укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків та захворювання. Згідно з додатком № 1 до договору від 21 грудня 2010 року страхова сума на кожний рік становить 120 240 грн 53 коп.

Відповідно до виписки Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 26 квітня 2011 року до 10 травня 2011 року. 27 квітня 2011 року йому проведено оперативне лікування - мікродискектомія L5-S1.

16 серпня 2011 року позивач оглянутий комісією МСЕК та йому встановлена первинна інвалідність 2 групи за загальним захворюванням.

19 серпня 2011 року позивач звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про отримання страхової виплати задоговором добровільного страхування від 21 грудня 2010 року, додавши до неї відповідні документи.

Листом ПАТ «СК «Універсальна» від 11 листопада 2011 року у задоволенні вказаної вимоги відмовлено з посиланням на п. 2.3, п. 7.1 підп. 7.1.8 вказаного договору.

Згідно з довідкою до акта МСЕК від 1 червня 2012 року ОСОБА_3 подовжений термін інвалідності 2 групи до 15 липня 2014 року.

Відповідно до укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Універсальна» 21 грудня 2010 рокудоговору добровільного страхування вигодонабувачем за цим договором є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

У п. 10.3 договорудобровільного страхування передбачено, що вигодонабувач має право на отримання страхової виплати в межах існуючої заборгованості страхувальника перед вигодо набувачем згідно з кредитним договором.

При цьому відповідно до п. 5.3.5 цього договору позивач зобов'язався ознайомити вигодонабувача з обов'язком письмово повідомити страховика про подію, що має ознаки страхового випадку протягом 48 годин з моменту, коли вигодо набувачу про це стало відомо, і надати страховику документи, що необхідні для отримання страхової виплати згідно з розділом 6 цього договору.

Так, у п. 6.5.5 договору добровільного страхування встановлено обов'язок позивача надати документ, що засвідчує право вигодонабувача на отримання страхової виплати, про стан заборгованості страхувальника (застрахованої особи за кредитом).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування».

За змістом наведених норм випливає, що договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього.

Відповідно до положень ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

У ч. 2 ст. 991 ЦК України передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Так, згідно з п. 7.2.4 договору добровільного страхуваннястраховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати у разі невиконання страхувальником (застрахованою особою) своїх обов'язків за цим договором.

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не звернув уваги на те, що позивач не виконав п. 6.5.5 договору добровільного страхування та не надав документ, що засвідчує право вигодонабувача на отримання страхової виплати, про стан заборгованості страхувальника (застрахованої особи за кредитом), не з'ясував у вигодонабувача його вимог до сторін у справі.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик