Провадження № 2/537/1294/2016
Справа № 537/5502/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2016 року Крюківський районний суд м .Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневич В.І., при секретарі - Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_4, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якої просив суд постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1/4 частки з усіх видів доходу на кожну дитину до повноліття дітей до 1/16 частки на кожну дитину.

На обґрунтування позовних вимог вказано, що за виконавчим листом за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.03.2010 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.07.2016 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 26.01.2015 року позивача було звільнено в зв'язку зі скороченням штатів працівників з ПАТ « Кременчуцький сталеливарний завод» та у пошуку заробітку з сім'єю він змушений був поїхати до Росії у м. Стара Руса Новгородської області, де зараз орендує житло, працює та забезпечує сім'ю. На даний час розмір аліментів на двох дітей складає 1/2 частку доходів, що ставить позивача в скрутне матеріальне положення, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - за довіреністю ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі і прохала суд позов задовольнити та пояснила, що 26.01.2015 року сина було звільнено в зв'язку зі скороченням штатів працівників з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» та у пошуку заробітку він з сім'єю, а саме ОСОБА_3, їх спільним сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою дружини від першого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, змушений був поїхати до Росії у м. Стара Руса Новгородської області, де зараз орендує житло, працює та забезпечує сім'ю. На даний час розмір аліментів на двох дітей складає 1/2 частку доходів, що ставить його в скрутне матеріальне положення. При цьому уточнила, що син виїхав з сім'єю в РФ як біженці ще в серпні 2014 року, приїхав в м. Кременчук в січні 2015 року і після звільнення з підприємства знову виїхав в РФ по місцю його проживання. Підставою для звернення ОСОБА_3 з позовом до її сина про стягнення аліментів слугувало не належне матеріальне забезпечення ОСОБА_1 їх спільної дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник відповідача - ОСОБА_3 - за довіреністю ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі і прохав їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши, що вона сама утримує дитину позивача, на даний час вона не є в шлюбі і сплачуваних від позивача аліментів не вистачає на повноцінне утримання дитини .Не підтвердила обставини утримання дитини батьками позивача, вказавши, що донька перебувала у останніх не часто і не тривалий час. Позивач допускав неповну сплату аліментів, в зв'язку з чим вона була вимушена звертатися до суду з позовом про стягнення з останнього неустойки, який був задоволений. Вважає, що вказаним позовом позивач намагається зменшити розмір аліментів на її дитину.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 02.13.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.03.2010 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено копією виконавчого листа 3 2-806/2010 року від 22.03.2010.

27.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції, запис № 225, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, виданим повторно 11.03.2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданим повторно 11.03.2016 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області , запис № 8.

26.01.2015 року позивача було звільнено в зв'язку зі скороченням штатів працівників з ПАТ « Кременчуцький сталеливарний завод», при цьому позивач з сім'єю ще в 2014 році поїхати до Росії у м. Стара Руса Новгородської області, де зараз орендує житло, працює та забезпечує сім'ю.

За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.07.2016 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.192 Сімейного Кодексу України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів на кожну дитину з 1/4 частини до 1/16 частини на кожну дитину 16.11.2016 року, обґрунтовуючи свої вимоги скрутним матеріальним становищем .

Однак, згідно позовної заяви позивач вказує, що на даний час він з сім'єю, а саме ОСОБА_3, їх спільним сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою дружини від першого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в АДРЕСА_1, де вони орендують житло, він працює та забезпечує сім'ю.

При цьому, представник позивача стверджує, що довіритель - її син виїхав в РФ з сім'єю ще в серпні 2014 році, коли ще офіційно працював на ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». В подальшому, в січні 2015 року приїхав в Україну і після звільнення з підприємства 26.01.2015 року, знову виїхав до РФ в серпні 2015 року. Також, представник вказав, що її син на даний час працює і забезпечує сім'ю так як він зареєстрований, як підприємець і має патент, його дружина ОСОБА_3 також працює нянею в дитячому садку та отримує заробітну плату.

Також, в судовому засіданні не знайшли підтвердження факти того, що позивач є непрацездатним, що останній на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі та не доведені і інші обставини, які мають істотне значення, як то наявність на утриманні непрацездатних осіб, хронічних хвороб членів сім'ї, тощо.

Суд врахував, що позивач, за твердженням його представника, виїхав з України з міста Кременчука в РФ на тимчасове проживання з отриманням в РФ статусу біженця для подальшого отримання посвідки переміщеної особи, при цьому, сторона позивача не довела суду мотивів такого виїзду в РФ в пошуках роботи, так як встановлено, що позивач виїхав в РФ ще за рік до його скорочення в ПАТ « Кременчуцький сталеливарний завод», тобто не у зв'язку зі скороченням, а з інших мотивів. Також, не підтверджено, що позивач, перебуваючи в Україні, вчинював будь - які дії по працевлаштуванню, постановлення його на обліку в Кременчуцькому міжрайонному центру зайнятості як безробітного, тощо, що спростовує обґрунтування мотиву позивача для виїзду за кордон, вказаному в позові.

При цьому, представник позивача вказала, що донька ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, позивачем не усиновлена і ОСОБА_3 отримує аліменти на її утримання від батька дитини. Та обставина, що аліменти сплачуються останнім не регулярно, не є підставою для визнання цієї обставини такою, що має істотне значення.

Батьки позивача не є особами похилого віку, мати позивача отримує пенсію, батько працює в ХК « АвтоКрАЗ» слюсарем і відповідно не перебувають на утриманні позивача.

Таким чином, судом встановлено, що позивач в РФ на даний час є працездатною особою, працює і забезпечує сім'ю, так як зареєстрований, як підприємець і має патент , орендує житло, його дружина ОСОБА_3 також працює нянею в дитячому садку, тобто є працюючими особами.

При цьому, суд враховує, що 19.07.2016 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука позов ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно даного позову ОСОБА_3 вказала, що між нею та ОСОБА_1 27.07.2012 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3, виданим повторно 11.03.2016 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, запис № 8, який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, що не заперечувалось представником відповідача та підтверджувалося довідкою № 119 від 13.06.2016 року ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», згідно якої ОСОБА_3 проживає тільки з сином та донькою в гуртожитку.

Однак, в судовому засіданні було достеменно встановлено, що ОСОБА_3 разом з дітьми та ОСОБА_1 ще в 2014 році разом виїхали в РФ, де і проживають однією сім'єю по теперішній час, що підтверджується самою позовною заявою та поясненнями батьків позивача, які є по даній справі представниками позивача та відповідача - ОСОБА_3 та відповідно підтримали позовні вимоги позивача та визнали їх в повному обсязі .

Суд звертає увагу, що представником відповідача по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка також визнала позов в повному обсязі.

Суд враховує пояснення представника позивача, що підставою для звернення ОСОБА_3 з позовом до її сина про стягнення аліментів слугувало не належне матеріальне забезпечення ОСОБА_1 їх спільної дитини ОСОБА_6.

При цьому, судом встановлено, що не заперечувалось представником позивача і представником відповідача - ОСОБА_3, що остання з часу винесення судом рішення від 19.07.2016 року про стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, на час розгляду справи не зверталася до суду і не отримувала виконавчого листа за даним рішенням, що є прямим підтвердженням того, що фактично аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 не стягуються і відповідно спростовується факт того, що на даний час розмір аліментів стягуваних з позивача на двох дітей складає 1/2 частку доходів, що ставить його в скрутне матеріальне положення.

При цьому, суд бере до уваги довідку про доходи відповідача ОСОБА_2 № 280 від 20.12.2016 року, згідно якої загальна сума доходу за період з червня 2016 року по листопад 2016 року складає 10634,86 грн., тобто середньомісячна заробітна плата складає близько 1800 грн. та довідку Білецьківської сільської ради № 18-4073 від 20.12.2016 року, згідно якої остання проживає разом з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і перебуває на її утриманні.

При цьому, суд критично оцінює довідки про доходи позивача ОСОБА_1 за № 4623 від 29.10.2015 року та № 4622 від 29.10.2015 року з тих підстав, що вказані довідки вказують на отримання доходів позивача виключно за 2014 та січень-лютий 2015 року, та не підтверджують скрутного матеріального становища позивача на час звернення до суду 16.11.2016 року.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, його працездатний вік, відсутність у нього інших видів доходу, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини , що мають істотне значення, в тому числі витрат, пов'язаних з фізичним та духовним розвитком дитини, тощо.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

При цьому, суд зазначає, що позивачем та його представником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б належним чином обґрунтовували та підтверджували позовні вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Керуючись ст. 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215,217, 367 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В, І.Хіневич

Повний текст рішення суду виготовлено 22.12.2016 року