Справа № 127/5784/13-ц Провадження № 22-ц/772/2293/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду від 22 березня 2013 року у справі за заявою ТОВ "Кей-Колект" про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому з виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 02.12.2010 року у справі за позовом ПАТ "Укрсиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2013 року задоволено заяву ТОВ "Кей-Колект" про заміну сторони у виконавчому провадженні. Замінено стягувача у виконавчих провадженнях Староміського ВДВС Вінницького МУЮ №30721039 та №31646822 за виконавчими листами №2-810/10 від 12.08.2011 року з Публічного акціонерного товариства (раніше - АКІБ) "Укрсиббанк" на ТОВ "Кей-Колект".

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_2, який є боржником у виконавчому провадженні, подав суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Представник ТОВ «Кей Колект» ОСОБА_5 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Інші особи, які беруть участь у справі, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

В березні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» звернулося в міський суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 02.12.2010 року.

Ухвалою Вінницького міського суду від 22 березня 2013 року заяву задоволено. Замінено стягувача у виконавчих провадженнях Староміського ВДВС Вінницького МУЮ №30721039 та №31646822 за виконавчими листами №2-810/10 від 12.08.2011 року з Публічного акціонерного товариства (раніше АКІБ) «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей-Колект»

Як встановлено судом, рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 02.10.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08.01.2011 року задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» борг за кредитним договором №0 від 24.05.2006 року в сумі 220248 грн. 77 коп., а також 1820 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

12.12.2011 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» уклали Договір факторингу №1, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги, а ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників за кредитним договором №0 від 24.05.2006 року (а. с. 166-171).

13.01.2012 року і 07.02.2012 року державними виконавцями Староміського і Вишенського відділів ДВС Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавчі провадження №30721039 і №31646822 з виконання виконавчих листів й стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно (а. с. 164, 165).

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, на те, що наданий суду договір факторингу №1 від 12 грудня 2011 року не виконаний і відступлення права грошової вимоги нібито не відбулося, оскільки в матеріалах справи відсутній рахунок ПАТ «Укрсиббанк», надісланий ТОВ «Кей Колект» з пропозицією оплатити відступлені кредитні кошти, а також платіжне доручення останнього про перерахування коштів на підтвердження викупленого кредиту.

Так, за змістом статті 1077 ЦК України договір факторингу може бути як реальним, так і консенсуальним, тобто вважатися укладеним як в момент фактичної передачі грошових коштів взамін переданого права грошової вимоги, так і з моменту досягнення сторонами домовленості про це.

За укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» (Клієнт) і ТОВ «Кей Колект» (Фактор) договором Клієнт зобовязався передати у власність Фактору, а Фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1).

Згідно з витягом з додатку №1 до договору факторингу (т. 1, а. с. 170), одним із кредитних договорів, права вимоги за яким передано Клієнтом Факторові, є кредитний договір №0, укладений 24.05.2006 року, між ПАТ «Укрсиббанк» і ОСОБА_2

Права вимоги переходять від Клієнта до Фактора у дату відступлення, після чого Фактор одержує право вимагати від Боржників і Гарантів виконання усіх зобовязань за первинними договорами і договорами забезпечення.

Відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з додатком 2 до цього Договору. Акт приймання-передачі прав вимоги складається сторонами виключно після одержання Клієнтом суми фінансування. (п. п. 3.1, 3.2)

Такий акт приймання-передачі прав вимоги складений сторонами 12.12.2011 року (т. 1, а .с. 171).

Після складання зазначеного вище акта приймання-передачі прав вимоги Клієнт втрачає право на будь-які платежі боржників і гарантів в оплату їх заборгованості за первинними договорами і договорами забезпечення. У разі звернення боржників і гарантів до клієнта з приводу виконання зобовязань за відступленими факторові правами вимоги Клієнт повідомляє їх про необхідність виконання зобовязань на користь Фактора (п. 3.3).

15.12.2011 року, тобто на 3-ій день після укладення договору факторингу, ПАТ «Укрсиббанк» надіслало ОСОБА_2 повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором ТОВ «Кей Колект» й повідомило нові реквізити для погашення заборгованості (т. 1, а. с. 230).

Отже передача права вимоги за кредитним договором відбулася відповідно до вимог закону та умов укладеного між сторонами договору факторингу, а відсутність в матеріалах справи доказів фактичної сплати фактором клієнтові суми фінансування не впливає на його чинність і правомірність предявлення вимоги новим кредитором боржнику.

Згідно з ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобовязанні дійсно повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Разом з тим, право грошової вимоги ПАТ «Укрсиббанк» на момент звернення ТОВ «Кей Колект» із заявою про заміну стягувача підтверджено не лише кредитним договором, а й судовим рішенням, яке набрало законної сили і саме перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби, при цьому ПАТ «УкрСиббанк» не заперечував проти задоволення такої заяви.

Більше того, передача клієнтом права вимоги факторові визнана самими боржниками, які в лютому 2015 року (т. 1, а. с. 227) посилаючись на відступлення ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги заборгованості за кредитним договором №0 від 24.05.2006 року ТОВ «Кей- Колект», просили визнати виконавчий лист №2-810/10 від 12.08.2011 року недійсним, так як ПАТ «УкрСиббанк» вже не може бути стягувачем за ним (т. 1, а. с. 228).

Щодо посилань апелянта не безпідставне застосування судом до спірних правовідносин норм Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 378 ЦК України, так як уступка прав вимоги є заміною сторони у цивільно-правовому зобовязанні й не може регулюватися нормами виконавчого провадження, то колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що зміна кредитора дійсно мала місце за правочином, проте процесуальний порядок такої заміни в разі, якщо вона відбулася на стадії виконання судового рішення, передбачений вищевказаним законом і врегульована як нормами Закону України «Про виконавче провадження», так і статтею 378 ЦПК України, які суд першої інстанції застосував вірно.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалу постановлено з додержанням вимог закону, а апеляційну скаргу слід відхилити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8 ОСОБА_6