Справа № 444/726/16-ц
Провадження № 2/444/552/2016

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Витвицька В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 жовтня 2012 року ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_2 договір позики згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 140 000,00 (сто сорок тисяч) доларів США для ведення бізнесу (будівництва овочесховища в АДРЕСА_1 ). На підтвердження укладення між сторонами договору позики Відповідач надав Позивачу письмову розписку від 10.10.2012 року про отримання вищевказаної суми.

7 січня 2014 року Позивачу стало відомо, що Відповідач насправді не розпочав будівництва овочесховища. У зв`язку з цим Позивач висловив Відповідачу вимогу про повернення усієї суми позичених коштів. Однак відповідач коштів не повернув, а навпаки почав уникати зустрічей з Позивачем. Така поведінка Відповідача свідчить про його небажання виконувати взяті на себе за Договором зобов`язання. Просить позов задоволити.

Позивач та його представники в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві та просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечила, просить відмовити в задоволенні такого. Крім того, подала суду письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи та розписки, позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед відповідачем та передав йому грошові кошти.

З копії розписки даної відповідачем ОСОБА_2 , вбачається, що такий отримав від позивача 140 000 доларів США на реалізацію проекта овочесховища.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що передавав ОСОБА_2 50 000 дол. США. для ведення бізнесу, також йому відомо про передачу 40 000 дол. США.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що влітку мала місце зустріч позивача із відповідачем стосовно боргу. Вказав, що відповідач брав у позивача більшу суму, а ніж зазначено у розписці. Крім цього він визнавав факт отримання коштів від позивача.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що тасується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання статті 527 - 545 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Крім того, відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як визначено змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, не припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, ст. 629 ЦК України визначає обов`язковість договору, договір є обов`язковим до виконання. Так, договір укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має мати обов`язкову силу насамперед для самих сторін.

А отже, будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть не виконувати або відмовитися від виконання зобов`язання, крім випадків передбачених угодою сторін або законом. Договір є чинним та має обов`язкову силу для сторін.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, розмір заборгованості на день подачі заяви становить в гривнях виходячи з курсу 26.07 гривні, 26.07 x 140 000 = 3 649 800 гривень.

За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення основного боргу є підставними і підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, то такі не підлягають до задоволення у зв`язку з наступним.

Нарахування позивачем інфляційних втрат в розмірі 2 912 540,40 грн. суперечить вимогам чинного законодавства та не узгоджується з практикою Верховного суду України.

Зокрема, в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в Цивільному судочинстві від 01.07.2014 р. Верховний суд України роз`яснив, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі N 6-36736bob10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні.

Таким чином, також безпідставними є вимоги позивача про стягнення пені в розмірі - 2 964 079,66 грн.; трьох відсотків річних - 243 514,53 грн.; інфляційних втрат -2 912 540,40 грн.

Крім цього згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6890 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для чаткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :
Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість в сумі - 3 649 800,00 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення 2 964 079,66 грн. (пеня), 243 514,53 грн. (3% річних), 2 912 540,40 грн.(інфляційні втрати) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , - 6890 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мікула В. Є.