Провадження № 2-о/127/864/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту народження дитини, за участю заінтересованої особи - Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що дружина заявника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 народила дитину жіночої статі у м. Феодосія Автономної Республіки Крим.

Після народження дитини дружині заявника було видано свідоцтво про народження дитини, яке оформлено не у відповідності до вимог діючого законодавства України.

При зверненні заявника до Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області для реєстрації народження доньки заявнику було відмовлено, оскільки пред'явлене для реєстрації свідоцтво про народження не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт народження у громадянки України ОСОБА_2, уродженки м. Маріуполь Донецької області, дитини жіночої статі ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Феодосія Республіка Крим Російської Федерації, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України; в актовому записі про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначити матір дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м. Маріуполь Донецької області, батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 18.03.2016 року, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем села Копистирин Шаргородського району Вінницької області, держава Україна, громадянином України, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою міста Маріуполь Донецької області, держава Україна, громадянкою України, 18.03.2016 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб, про що 18.03.2016 року складено відповідний актовий запис №153, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - «ОСОБА_1», дружини - «ОСОБА_2».

З пояснень заявника в судовому засіданні вбачається, що його дружина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 у пологовому будинку м. Феодосія Автономної Республіки Крим народила дитину жіночої статі. Після народження дитини дружині заявника було видано свідоцтво про народження дитини, яке оформлено не у відповідності до вимог діючого законодавства України, що підтверджується змістом останнього.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року.

Так, п.п.1 п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним народженням дитини на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявниці медичного свідоцтва про народження дитини, встановленої діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту народження його дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, заявник просив встановити факт народження у дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3.

Однак, відповідно до положень ст.146 СК України ім'я дитини визначається за згодою батьків. І лише у випадку спору між батьками щодо імені дитини, він може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень ст.147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька, а якщо жінка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.

Таким чином, оскільки судом не перевіряється факт перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 на момент зачаття та народження дитини, відсутні підстави судовим рішенням визначати прізище, ім'я та по батькові новонародженої дитини.

Відсутні також підстави для визначення судовим рішенням про встановлення факту народження дитини відомості батька дитини, оскільки, відповідно до норм Сімейного кодексу України, визначення походження дитини від батька залежить від перебування жінки-матері у шлюбі, від моменту зачаття та народження. І у разі спору з цього питання, він вирішується у суді в порядку позовного провадження, а тому заява в цій частині також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, дата народження дитини: ІНФОРМАЦІЯ_8, місце народження дитини: м. Феодосія, Автономна Республіка Крим, держава Україна, у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Маріуполь Донецької області, держава Україна, громадянки України.

В іншій частині задоволення заяви - відмовити.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: