РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2090/16-ц

21 грудня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейда А.В.

заявниці ОСОБА_1, представника заявниці - ОСОБА_2, заінтерисованих осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за заявою ОСОБА_1, заінтерисовані особи - Відділ РАЦС Костопільського районного управління юстиції, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме встановити факт, що батько заявниці - Лаврів (дівоче прізвище - ОСОБА_5) ОСОБА_6 - ОСОБА_5, який народився у с. Парипси, Холмського (Хелмського) повіту, Люблінського воєводства (ОСОБА_7) був за національністю поляком., встановити факт приналежності громадянки України Лаврів (дівоче прізвище - ОСОБА_5) ОСОБА_6, яка народилася 18 березня 1955 року в м. Костопіль, Костопільського району, Рівненської області, до польської національності та зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області внести зміни до актових записів: про народження Лаврів (дівоче прізвище - ОСОБА_5) ОСОБА_6 № 91 від 05.04.1955 року, вказати в графі "національність" її батька - ОСОБА_5, національність "поляк", про народження ОСОБА_3, вказати в графі "національність" її матері - ОСОБА_1, національність "полька" та про народження ОСОБА_4, вказати в графі "національність" його матері - ОСОБА_1, національність "полька".

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали повністю заявлені вимоги та просили їх задоволити з підстав зазначених у заяві.

Заінтерисовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували щодо задоволення заявлених у заяві ОСОБА_1 вимог.

Від представника Костопільського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_8 поступив лист про розгляд заяви у її відсутності, щодо задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, дослідивши всі наявні письмові докази, що є в матеріалах справи, вважає, що заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягає до задоволення.

Встановлено, що заявниця ОСОБА_1, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ № 057478 виданого Відділом РАЦС Костопільського РУЮ у Рівненській області 07.06.2010 року дошлюбне прізвище «Літвін» (а.с. 8) є рідною донькою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 221938 (а.с.5).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження встановлено, що батько заявниці ОСОБА_5 народився 28.07.1926 року у с. Парипсе, Холмського (Хелмського) повіту, Люблінського воєводства, ОСОБА_7, його батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.9).

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть дід заявниці ОСОБА_9 народився та помер у с. Парипсе, Холмського (Хелмського) повіту, Люблінського воєводства, ОСОБА_7, його батьками були ОСОБА_11 та Домінія Ностеревич.

З архівної довідки № 582/01-36 від 19.05.2016 року виданої Державним архівом Львівської області встановлено, що у 1945 році родина матері батька заявниці ОСОБА_12 була переселена у Рівненську область із с. Парипси, Холмського повіту, Люблінського воєводства (ОСОБА_7) у звязку з Угодою від 09.09.1944 р. між УРСР та Польським комітетом національного визволення (а.с. 11).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що батько заявниці ОСОБА_5 за національністю був поляком.

Встановлення факту польської національності має важливе юридичне значення для заявниці, воно необхідне для подальшого проведення процедури отримання документів для оформлення «Карти Поляка», оскільки з 2007 року громадяни інших держав, які мають польське походження, ОСОБА_7 надає пільги та гарантії, зокрема для навчання, поселення, працевлаштування. Проте, через відсутність встановлення факту приналежності заявниці до польської національності, вона позбавлена можливості скористатися вказаними правами.

Судом встановлено, що заявниця та її діти вважають себе польками, вони дотримуються польських традицій, зокрема сповідують римо-католицьку віру.

Згідно ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Міністерства України від 12.01.2011 року № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно п.2.16.7 вищевказаних правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

А тому, в позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадського стану неможливо.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім зазначених в ч.1 ст. 256 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конвенція про захист прав і основних свобод людини, яка є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України, передбачає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Згідно приписів статті 1, статті 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» держава гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичної, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При збереженні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національність, виявлять почуття національного самоусвідомлення та суспільності між собою.

Відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Статтею 15 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07 липня 1995 року, питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Враховуючи вищевикладене та зібрані по справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 60, 212, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтерисовані особи - Відділ РАЦС Костопільського районного управління юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задоволити.

Встановити факт, який має юридичне значення, що батько заявниці - Лаврів (дівоче прізвище - ОСОБА_5) ОСОБА_6 - ОСОБА_5, який народився у с. Парипси, Холмського (Хелмського) повіту, Люблінського воєводства (ОСОБА_7) був за національністю поляком.

Встановити факт приналежності громадянки України Лаврів (дівоче прізвище - ОСОБА_5) ОСОБА_6, яка народилася 18 березня 1955 року в м. Костопіль, Костопільського району, Рівненської області, до польської національності.

Зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області внести зміни до актових записів:

- про народження Лаврів (дівоче прізвище - ОСОБА_5) ОСОБА_6 № 91 від 05.04.1955 року, вказати в графі "національність" її батька - ОСОБА_5, національність "поляк".

- про народження ОСОБА_3, вказати в графі "національність" її матері - ОСОБА_1, національність "полька".

- про народження ОСОБА_4, вказати в графі "національність" його матері - ОСОБА_1, національність "полька".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_13