АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

На обгрунтування своїх вимог зазначала, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22.05.1980 р. вона є власником 1/6 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Також 1/6 частини зазначеного будинку належала її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

22.05.2004 р. мати склала заповіт, яким заповідала все належне майно позивачці.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 13.08.2014 р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2009 р., яким за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, що унеможливило оформлення спадщини у безспірному порядку.

Посилаючись на наведене, просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.02.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 756/12296/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4981/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смарті ОСОБА_7

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.02.2016 р. виправлено описку у повному тексті зазначеного судового рішення, а саме: з резолютивної частини рішення виключено другий абзац наступного змісту: «Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7»

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що відмовляючи у задоволенні позову, суд не урахував надані нею докази, зокрема: копію свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22.05.1980 р., згідно якого вона є власником 1/6 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, копію свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22.05.1980 р., відповідно до якого її мати ОСОБА_7 є власником 1/6 частину зазначеного житлового будинку, а також те, що вона як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняла спадщину після матері.

Крім того вказувала на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2009 р., на яке посилався суд першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні її позовних вимог не були змінені належні їй та матері частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не зЧявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, надіслали до суду письмове заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому просили відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що за життя спадкодавця ОСОБА_7 рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2009 р. її було визнано співвласником квартири АДРЕСА_1, що тягне за собою відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/6 частки цього житлового будинку в порядку спадкування за заповітом.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину, виданих 22.05.1980 року Першою київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 успадкували по 1/6 частці будинку АДРЕСА_1.

20.05.2004 р. ОСОБА_7 склала заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2009 року позов ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ в натурі житловому будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, а також зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину цього житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру №3, що складається з коридору площею 3,0 кв. м., санвузла -2,0 кв. м., кухні - 6,3 кв. м., житлових кімнат площею 11,8 кв. м та 15,3 кв. м, а за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 право власності на квартиру №4, що складається з двох житлових кімнат площею 15,4 кв. м. та 15,6 кв. м., тамбуру - 2,1 кв. м, коридору - 4,8 кв. м., кухні - 5,8 кв. м., санвузла - 2,9 кв. м., а також встановлено конкретний порядок користування земельною ділянкою.

З зазначеного судового рішення убачається, що квартира №3 складає 23/100 частин, що більше 1/6 частини всього будинку АДРЕСА_1, а квартира №4 складає 27/100 частин цього будинку, тобто фактичний розмір квартир, виділених у власність зазначеним співвласникам будинку не відповідає розміру їх часток у житловому будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 356, ч. 3 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом ст.ст. 364, 367 цього Кодексу співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється

Таким чином, після набрання рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2009 р. законної сили, право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 припинилося, і вони стали власниками окремих квартир у цьому будинку.

ОСОБА_3 зареєструвала свою власність у передбаченому законом порядку в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно, а ОСОБА_7, ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2009 року виділену їм у власність квартиру відмовились реєструвати, вважаючи що кожна із них має право на 1/6 частку житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла мати позивачки - ОСОБА_7, таким чином на час відкриття спадщини їй належала не 1/6 частка житлового будинку АДРЕСА_1, а вона була співвласником квартири №4 у цьому будинку.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 13.08.2014 р. відмовлено позивачу у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 яка належала її матері ОСОБА_7 з тих підстав, що з урахуванням наданих заявником документів - свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.1980 р., витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.01.2012 р. та рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2009 року неможливо оформити спадщину у безспірному порядку, оскільки незрозуміло на підставі якого правовстановлюючого документу необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ураховуючи, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_7 не була власником 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1, а фактично їй на праві власності належала квартира №4 у цьому будинку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Крім того заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 не визнає чи порушує її права на спадкове майно.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: