АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання довіреності недійсною, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсною довіреність, видану ОСОБА_4, який діє як опікун від імені та в інтересах ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6 на представництво інтересів його підопічного ОСОБА_5, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 25 вересня 2015р., зареєстровану в реєстрі № 2612,

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що посвідчення про призначення ОСОБА_4 опікуном від 16.06.2010р., на підставі якого видана довіреність, було видане Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією до вступу рішення про визнання особи недієздатною в законну силу, тобто в той час, коли ОСОБА_5 ще не був визнаний недієздатним, а тому при посвідченні довіреності порушено ст.ст. 40, 41, 203, 215, 237, 240, 242, 244 ЦК України, ст.ст. 44, 46, 49 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання довіреності недійсною - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також просила стягнути з відповідачів судові витрати.

В скарзі зазначила, що судом не встановлено усіх фактичних обставин, які мають значення для справи, не у повному обсязі досліджено матеріали справи, а висновки щодо відсутності підстав для задоволення позову зроблені помилково. Суд не взяв до уваги той факт, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року, яким ОСОБА_5 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном його сина ОСОБА_4, набрало законної сили 30 червня 2010 року. При цьому, 16 червня 2010 року Святошинською районної у м. Києві державною адміністрацією на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року ОСОБА_4 видано посвідчення опікуна НОМЕР_1 про призначення останнього опікуном над батьком ОСОБА_5 Тобто, посвідчення опікуна, яке пред'являлось для видачі довіреності не може підтверджувати повноваження останнього, так як на той час ОСОБА_5 ще не був визнаний недієздатним. ОСОБА_5, який згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року визнаний недієздатним, особисто від свого імені у 2014 році вчиняв різні правочини, що підтверджується, зокрема, заявою про узаконення здійсненого перепланування квартири та долученими до неї документами, що подавалися до Дніпропетровської міської ради. Дані відомості офіційно отримано на адвокатський запит від 04.08.2016 року і їх наявність підтверджує те, що станом на 12.11.2014 року ОСОБА_5 був повністю дієздатний і не перебував під опікою. Проте на наступний рік, 25.09.2015 року правочини від імені ОСОБА_5 здійснюються його опікуном, ОСОБА_4, на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва та виданого із порушенням норм законодавства, посвідчення. Вказувала на те, що приватний нотаріус посвідчуючи довіреність не здійснив належної перевірки повноважень опікуна ОСОБА_4 , видав та посвідчив довіреність, якою здійснюється передоручення повноважень недієздатного (всупереч нормам закону), при цьому без будь-якого погодження відповідних дій із органом опіки та піклування. В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, допущено грубе порушення вимог вищезазначеного законодавства, а саме: ст.ст. 40, 41, 203, 215, 237, 240, 242, 244 ЦК України, ст.ст. 44, 46, 49 Закону України «Про нотаріат», пунктів 2.1, 2.4 «Правил опіки та піклування» від 26.05.1999 p., № 34/166/131/88 та ін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримала.

Представник відповідача доводи скарги заперечувала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Судом було встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2010 року ОСОБА_5 визнаний недієздатним (а.с. 9).

Цим же рішенням над ОСОБА_5 встановлено опіку та призначено опікуном його сина ОСОБА_4

16.06.2010 року Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_4 видано посвідчення НОМЕР_1 (а.с. 10).

25.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 посвідчено довіреність від імені ОСОБА_4, діючого як опікун від імені та в інтересах підопічного ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6 на представництво інтересів підопічного (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що довіреність ОСОБА_4 від імені та в інтересах підопічного ОСОБА_5 від 25.09.2015р. була посвідчена приватним нотаріусом на підставі рішення суду від 14.06.2010р., відповідно до якого саме ОСОБА_4 призначений опікуном недієздатного батька, дане рішення було чинним на час посвідчення довіреності та є чинним на даний час, а посилання позивача на те, що довіреність видана на підставі недійсного посвідчення про призначення ОСОБА_4 опікуном від 16.06.2010р., виданого Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією до вступу рішення про визнання особи недієздатною в законну силу не є підставою для визнання довіреності недійсною, оскільки на час її посвідчення - 25.09.2015р. ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яке вступило в законну силу, являвся опікуном недієздатного батька ОСОБА_5, що було належним чином перевірено нотаріусом. Крім того, суд встановив, що позивачка не довела, що видачею довіреності, яку вона просила визнати недійсною, були порушені її права та інтереси .

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та вимогам Закону. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними ( ч.1 ст.39 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Згідно до положень ч.1-3 ст.41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь які правочини. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє опікун.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо особою не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно вимог ч. З, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Тобто, посвідчуючи довіреність від імені опікуна та в інтересах підопічного нотаріус діяв в межах діючого законодавства.

Доводи скарги про те, що посвідчення опікуна було видано до набрання законної сили рішенням суду про призначення опіки та визнання особи недієздатною, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що на момент посвідчення довіреності нотаріусом у вересні 2015 року, рішення суду про визнання особи недієздатною вже набрало законної сили 30.06.2010 року і цим рішенням опікуном було призначено ту особу, яка видавала довіреність в інтересах підопічного.

Всі інші доводи, колегія суддів не приймає з огляду на те, що видачею довіреності опікуном на представництво інтересів недієздатної особи, жодним чином права позивача в даній справі не порушені. При цьому посилання представника на те, що в іншому суді розглядається позов поданий в інтересах недієздатної особи до позивача не свідчить про, те що видачею довіреності порушені права останньої, оскільки позов поданий в інтересах недієздатної особи. Рішення суду про визнання цієї особи недієздатною ніким не скасовано, опікуном цієї особи є його син, який видавав довіреність в інтересах свого батька.

Посилання на те, що ОСОБА_5, який згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року визнаний недієздатним, особисто від свого імені у 2014 році вчиняв різні правочини, що підтверджується, зокрема, заявою про узаконення здійсненого перепланування квартири та долученими до неї документами, що подавалися до Дніпропетровської міської ради, не мають правового значення для розгляду даного спору.

Доводи скарги про те, що приватний нотаріус, посвідчуючи довіреність не здійснив належної перевірки повноважень опікуна ОСОБА_4 є безпідставні з огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що довіреність видана без права отримувати гроші або майно.

Інші доводи скарги висновків суду про відсутність правових підстав для визнання довіреності недійсною не спростовують.

Суд повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, та належним чином оцінив доказі, які подавались сторонами.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді: