Справа №481/1920/15-ц 14.07.2016 14.07.2016 14.07.2016
Справа 481/1920/15ц
Провадження № 22 ц/784/1641/16 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»

на заочне рішення

Новобузького районного суду Миколаївської області

від 24 лютого 2016 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» (далі Банк , ПАТ «КРЕДОБАНК») звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 3 квітня 2014 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 17846-OWNCASH, за яким відповідач отримав 12196 грн. кредиту на строк до 2 квітня 2017 року.

Проте в установлені строки відповідач кредит, відсотки за користування кредитом та комісію за адміністрування кредиту не сплачував. У звязку з чим, повинен сплатити Банку станом на 3 листопада 2015 року 19566 грн. 19 коп., з яких 11607 грн. 09 коп. кредиту, 1566 грн. 91 коп. прострочених відсотків за користування кредитом, 4970 грн. 56 коп. комісії за адміністрування кредиту та 1421 грн. 63 коп. пені.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 17846-OWNCASH від 3 квітня 2014 року, яка утворилася станом на 3 листопада 2015 року, у розмірі 14 595 грн. 63 коп. і яка складається з: основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 11 607 грн. 09 коп., відсотків 1 566 грн. 91 коп. та пені - 1 421 грн. 63 коп. Також з відповідача на користь Банку стягнуто 908 грн. 63 коп. судового збору.

В задоволенні позовних вимог про стягнення комісії відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КРЕДОБАНК» просить скасувати рішення суду в частині стягнення комісії та ухвалити рішення про задоволення відповідних позовних вимог, перерахувавши судові витрати. На думку заявника, висновки суду в цій частині суперечать умовам кредитного договору та вимогам закону.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 3 квітня 2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» і ОСОБА_3 укладено споживчий кредитний договір за № 17846-OWNCASH (далі кредитний договір), за яким Банк надав відповідачу 12196 грн. кредиту строком до квітня 2017 року під 9,99 % річних.

До кредитного договору додавалися підписаний відповідачем додаток із зазначенням розміру щомісячних складових виплат позичальника та графік погашення платежів, підписаний сторонами.

Відповідно до п.2.6 умов кредитного договору, щомісячний платіж складав 724 грн., які йшли на погашення кредиту та відсотків. Також, позичальник відповідно до п.2.12 договору та п.3 додатку до договору, повинен був сплачувати щомісячно комісію за управління кредитом у розмірі 2,7% від початкової суми кредиту, що дорівнювало 329 грн. 29 коп.

Також, п. 6.1 кредитного договору, передбачалася сплата пені у разі несвоєчасного виконання грошових зобовязань у розмірі подвійної відсоткової ставки, визначеною пунктом 2.4 договору, але не менше двох гривень за кожний день прострочення.

Відповідач своєчасно не виплачував обумовлені договором суми. У звязку з чим, станом на 3 листопада 2015 року мав поточну заборгованість за кредитом у розмірі 5397 грн. 82 коп., 1566 грн. 91 коп. по відсоткам та 4970 грн. нарахованої Банком комісії. Крім вказаного, Банк нарахував позичальнику до сплати на всю суму заборгованості за кредитом 1421 грн. 63 коп. пені за період з 4 листопада 2014 року по 3 листопада 2015 року.

Встановивши, що позичальник не виконав належним чином умов кредитного договору, суд на підставі вимог ст.ст. 526, 554, 551, 629, 1050 ЦК України, дійшов висновку про стягнення з нього на користь Банку поточної заборгованості за кредитом, залишку кредиту достроково, заборгованості по відсоткам, а також нарахованої банком пені.

Сторони не оскаржили рішення в цій частині. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення в цій частині, спираючись на вимоги ст. 303 ЦПК України.

Також, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії за управління кредитом.

Враховуючи вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, п. 17 ст. 1, ч. 4 ст. 11 Закону України № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів», рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, суд виходив з того, що сплата комісії є умовою договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення платежу за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, а тому відповідне положення договору є нікчемним. У звязку з чим, за положеннями договору, які не створюють прав і обовязків сторін не може бути проведено стягнення.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 526, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилами частини першої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Проте, як згадано, умовами кредитного договору комісія за розрахункове обслуговування визначена у процентному відношенні від суми кредиту і є незмінною величиною. Отже, умови про сплату комісії не суперечать положенням ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату відсотків та інших зборів з такої суми. З урахуванням вищезазначеного до переліку супутних послуг, які можуть бути надані споживачеві при наданні банком споживчого кредиту, зокрема, можуть відноситися: відкриття поточного (карткового) рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості тощо.

Викладені норми закону свідчать про те, що розрахункове обслуговування чи обслуговування кредитної заборгованості є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії.

Пункти 3.1, 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачають, що банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: перелік, розмір всіх комісій банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, в тому числі комісії з обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування тощо, і не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку, зокрема за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо).

Частиною 4 ст. 1068 ЦК України передбачено, що клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Стаття 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачає, що комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

За умовами кредитного договору сторони передбачили обов'язок позичальника сплатити банку комісію за управління кредитом. При укладанні кредитного договору позичальник знав про вищезазначені договірні умови і свідомо погоджувався з ними.

Крім того, в разі незгоди з умовами кредитного договору відповідач мав можливість скористатись своїм правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, таким правом він не скористався, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановлені кредитним договором комісійні виплати не протирічать чинному законодавству і є характерними для відносин банківського кредиту при укладенні сторонами кредитного договору. Наведені норми законодавства свідчать про необгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо нікчемності умов кредитного договору, які передбачають нарахування банком комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині позовних вимог про стягнення комісії необхідно скасувати, а в частині визначення загальної суми стягнення та розміру судових витрат змінити у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року в частині позовних вимог про стягнення комісії за управління кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» 4970 грн. 63 коп. комісії за управління кредитом.

Вказане рішення в частині загального розміру стягнення та розміру судового збору змінити, збільшивши загальну суму стягнення до 19566 грн. 19 коп., а судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 до 1280 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий О.Я.Мурлигіна

Судді: Т.М. Базовкіна

ОСОБА_4