Справа № 457/1199/14 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/3425/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
Провадження № 22-ц/783/7128/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю прокурора Панькевича Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 листопада 2015 року та додаткове рішення цього суду від 08 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт» про стягнення авторської винагороди за об»єкти інтелектуальної власності на основі свободи договору, -

встановила:

В липні 2014 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 «Трускавецькурорт» про стягнення авторської винагороди за об»єкти інтелектуальної власності на основі свободи договору.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 22.07.2003 року укладена угода між ЗАТ «Трускавецькурорт» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про наступний розподіл авторської винагороди за наукові дослідження, експерименти, випробування, створення винаходів, корисних моделей, промислових зразків, раціоналізаторських пропозицій, ноу-хау у медичній практиці для потреб ЗАТ «Трускавецькурорт».

18.07.2005 року укладена друга угода з юридичною особою ЗАТ «Трускавецькурорт» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 щодо винаходу «Спосіб лікування товстої кишки в умовах курорту», який використовувався на дату підписання цієї угоди. Дану угоду також підписала позивач ОСОБА_3

На наукові дослідження, експерименти, випробування, створення винаходів, корисних моделей, промислових зразків, раціоналізаторських пропозицій, ноу-хау у медичній практиці витрачалися кошти виключно ОСОБА_2 приблизно 5 млн. грн.

Позивач вважає, що відповідач не володіє власними охоронними документами інтелектуальної власності застосування мінеральної води для досягнення лікувального ефекту «гідроозонотерапія лікувальний (патент № 32840; патент № 86465, патент № 32839 від 10.06.2008 року) та авторське свідоцтво СРСР № 1360378 метод із застосування озоно-кисневої суміші, яка здійснює комплексний вплив на організм, що має протизапальну та імуномоделюючу дію через судини, посилює мікроциркуляцію і обмін біологічних речовин, як для внутрішніх, так і для зовнішніх органів пацієнта за призначенням лікаря, що відображено в історії хвороби.

Просили постановити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 2450000 грн.

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» про стягнення авторської винагороди за використання корисної моделі № 58081 від 11.10.2010 року.

Додатковим рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 08 липня 2016 року доповнено рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт» про стягнення авторської винагороди за об»єкти інтелектуальної власності на основі свободи договору-угод, наступним абзацом:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт» про стягнення авторської винагороди за об»єкти інтелектуальної власності на основі свободи договору-угод - відмовлено.

Рішення суду та додаткове рішення оскаржив позивач ОСОБА_2, в апеляційній скарзі зазначає, що плутанина у рішенні стосовно корисних моделей свідчить про те, що невідомо, які патенти суд розглядав за відповідним позовом.

Стверджує, що відповідач постійно використовує в своїй діяльності в мінеральній воді окремі озонові процедури, не маючи охоронних документів, одержує прибутки, при цьому не звертався до власника патенту за офіційним дозволом, як це передбачено ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Звертає увагу на те, що суд не досліджував основних ознак в корисних моделях, тому прийшов помилкових висновків.

Головним і беззаперечним фактом порушення прав власності позивача, на думку апелянта, є те, що відповідач постійно рекламує в інтернеті та місцевих проспектах про мінеральну воду та озон, і ці дані є в бухгалтерській документації, історії хвороб пацієнтів, при відсутності у відповідача патентів на винаходи і корисні моделі.

Поза увагою суду залишилось те, що Україна є учасницею Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 року та інших міжнародних договорів, які передбачають подачу документів, реєстрацію та видачу патенту і свідчать про те, що патент України не буде визнаний недійсним.

Просить рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення апелянт ОСОБА_2 зазначає, що в додатковому рішенні суду від 08.07.2016 року відсутні докази стосовно предмету позову, нарахування та виплата винагороди.

Покликається на те, що оскаржуване додаткове рішення в порушення вимог апеляційного суду ухвалено на протязі 90 днів з дня повернення справи до суду першої інстанції, при цьому в ухвалі апеляційного суду звернуто увагу на необхідність усунення недоліків протягом двадцяти днів.

Інші доводи апеляційної скарги на додаткове рішення зводяться до переоцінки висновків суду та аналізу спору по суті у звязку з незгодою з оскаржуваним рішенням суду.

Просить додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 08.07.2016 року скасувати.

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 «Трускавецькурорт», будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, апелянт подав письмові пояснення до апеляційної скарги, а представник відповідача письмові заперечення на скаргу.

Прокурор Панькеивч Р.В. в судовому засіданні апеляційні скарги підтримав, просить задовольнити.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційних скаргвідсутні виходячи із наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наявні матеріали справи та дослідженні судом докази судова колегія приходить переконання, що оскаржуване рішення відповідає наведеним вище вимогам.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що бальнеологічна ванна, яку відповідач використовує відповідно до інструкції по її обслуговуванню, використовується для лікувального масажу всього тіла струменем води, при цьому позивач не надав доказів і в матеріалах справи такі відсутні, які б свідчили що формула винаходу позивача є ідентичною технології, яку використано у ванні.

Стосовно вимог щодо патенту на винахід № 86465 «Спосіб лікування мінеральною водою захворювань поверхневих судин» від 27.04.2009 р., то такі вже розглядались судом та з приводу цього є судове рішення апеляційного суду Львівської області від 01.07.2014 року, де вказано, що експлуатація ванн відповідачем розпочалось в 2006 році, тобто до виникнення згідно ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» у позивача прав на винахід, аналогічна ситуація і з корисною моделлю «Спосіб лікування озоном гінекологічних захворювань», патент № 58081 від 25.03.2011 р.

Також суд вказав, що посилання позивача на угоду від 22.07.2003 р. є безпідставним, оскільки вона стосується розподілу винагороди між авторами винаходу «Спосіб застосування мінеральної води» - ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2 за використання у медичній практиці, однак жодних доказів, які б підтверджували існування даного винаходу в матеріалах справи відсутні та не надані такі і позивачем. Не вказано також в такій про виплату авторської винагороди саме ОСОБА_4 «Трукскавецькурорт», йдеться лише про установу, яка застосовує винахід.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК) і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування (п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК).

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Положеннями статті 2 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» (далі - Закон) визначено, що законодавство України про охорону прав на винаходи (корисні моделі) базується на Конституції України і складається із цього Закону, ЦК України, Закону України «Про державну таємницю» та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 3 статті 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

За частиною 5 статті 28 Закону патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом (частина 1 статті 462 ЦК України).

Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень (частина 2 статті 462 ЦК України, частина 5 статті 6 Закону).

Відповідно до норми частини 1 статті 426 ЦК України способи використання об'єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з частиною 2 статті 28 Закону патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

Частиною 2 статті 28 цього Закону також передбачено, що використанням винаходу (корисної моделі) визнається: виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях; застосування процесу, що охороняється патентом, або пропонування його для застосування в Україні, якщо особа, яка пропонує цей процес, знає про те, що його застосування забороняється без згоди власника патенту або, виходячи з обставин, це і так є очевидним.

Отже, продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй. Процес, що охороняється патентом, визнається застосованим, якщо використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй.

Будь-який продукт, процес виготовлення якого охороняється патентом, за відсутністю доказів протилежного вважається виготовленим із застосуванням цього процесу за умови виконання принаймні однієї з двох вимог: продукт, виготовлений із застосуванням процесу, що охороняється патентом, є новим; існують підстави вважати, що зазначений продукт виготовлено із застосуванням даного процесу і власник патенту не в змозі шляхом прийнятних зусиль визначити процес, що застосовувався при виготовленні цього продукту.

Судом першої інстанції встановлено, корисна модель «Спосіб лікування озоном гінекологічних захворювань», що охороняється патентом № 58081 від 25.03.2011 року, власником якого є ОСОБА_2, передбачає спосіб лікування гінекологічних захворювань жіночих органів нагрітою мінеральною водою у ваннах з озоном, що включає введення пристосування для утворення електричного поля між двома різними металевими частинами наконечника, який відрізняється тим, що озон подають через отвори пустотілого наконечника, з»єднаного з озонатором, для дії озону на тонкі судини м»язових тканин та на мембрани клітин, а іони мікроелементів посилюють ферментацію (а.с. 2, 3).

В свою чергу, бальнеологічна гідромасажна ванна «AQUADELICIA mini I», яку використовує ОСОБА_4 «Трускавецькурорт», відповідно до інструкції по її обслуговуванню, використовується для лікувального масажу всього тіла струменем води за допомогою форсунок під водою. Гідромасажний ефект викликаний аеризованим струменем води, який виходить із бокових мікрофорсунок, розміщених в ергономічно найбільш активних місцях бедер та кінцівок. Виріб використовується при лікуванні станів після травм, поранень м»язів та суглобів, при поганому кровообігу кінцівок, спазматичних та слабких паралічах.

ОСОБА_4 «Трускавецькурорт» придбало вказані ванни різних комплектацій у ТзОВ «Медгарант», виробником яких є Vagnerplast Slovensko, Словенської республіки, сертифіковані в Україні та пройшли державну санітарно-епідеміологічну експертизу, а також державну реєстрацію у 2003-2004 роках.

Експлуатація вказаних ванн відповідачем розпочалася у 2006 році, тобто до виникнення прав у ОСОБА_2 на корисну модель № 58081 від 25.03.2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача про стягнення авторської винагороди є безпідставними, як і твердження позивача про порушення з боку ОСОБА_4 «Трускавецькурорт» прав інтелектуальної власності на корисну модель.

В свою чергу, постановляючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з підстав відсутності у рішенні від 27.11.2015 року вирішення позовної вимоги ОСОБА_3, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, що передбачено ч. 1 ст. 220 ЦПК України, відтак колегія суддів приходить переконання, що висновок районного суду про необхідність постановлення додаткового рішення, відповідає вимогам закону.

При цьому, зважаючи на однорідність позовних вимог двох позивачів, аналіз доводам апеляційної скарги стосовно заперечення висновків суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, надано в межах перевірки законності та обґрунтованості рішення суду по суті справи, де зазначені мотиви з врахуванням яких суд прийшов відповідних висновків.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 листопада 2015 року та додаткове рішення цього суду від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_8