Справа № 159/330/16-ц
Провадження № 2/159/288/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого- судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Гарбар О.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, до ОСОБА_9 сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням змінених та уточнених позовних вимог просив визнати за ним право власності на 1219/10000 частини приміщення адміністративного будинку по вул. Кутузова, 37Д в с. Дубове Ковельського району.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на те, що рішенням загальних зборів ТзОВ «Ковельська ПМК-22 ЛТД» №15 від 30 січня 2003 року йому виділено частину приміщення адміністративного будинку по вул. Кутузова, 37 в м. Ковелі площею 51,01 кв.м. Згодом, уся будівля була реконструйована під житло. Однак, зареєструвати своє право власності на квартиру в позасудовому порядку він не має можливості через відсутність первинних правовстановлюючих документів на отриману у власність частину нежитлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 змінені позовні вимоги підтримала повністю з підстав вказаних вище.

Представник відповідача ОСОБА_9 сільської ради в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_10 проти позову не заперечила, зазначивши, що чинним законодавством передбачений правових механізм прийняття в експлуатацію самовільно реконструйованих приміщень шляхом подання декларації про готовність обєкта до експлуатації. Однак, у декларацію повинні бути внесені відомості щодо первинного права власності на обєкт, а тому без підтвердження правових підстав набуття права власності на майно подальша реалізація механізму прийняття обєкту в експлуатацію в позасудовому порядку неможлива.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку:

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_2 був одним із засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ПМК-22 ЛТД», яке згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинило свою діяльність за рішенням засновників 25 жовтня 2013 року без визначення правонаступника.

Рішенням загальних зборів ТзОВ «Ковельська ПМК-22 ЛТД» №15 від 30 січня 2003 року визначено перелік майна, яке підлягає видачі учасникам, які вийшли з товариства, та вирішено передати позивачу ОСОБА_2 та третім особам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 приміщення адміністративного будинку в м.Ковелі по вул.. Кутузова,37.

Зокрема, позивачу ОСОБА_2 передано в рахунок його частки в товаристві 51,01 кв.м. даного приміщення, що становить 1219/10000 частки від загальної площі усього приміщення адмінбудівлі.

Накладною №10 та актом від 28.02.2003 року засвідчено факт приймання-передачі частки у майні товариства.

Такий порядок набуття права власності на нерухоме майно відповідає вимогам законодавства, чинного на час прийняття загальними зборами товариства відповідного рішення.

Так, згідно ст.86 ЦК УРСР (1963 року) відносини права власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні

товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

В силу ст.54 Закону України «Про господарські товариства» №1576 при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в

строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

В той же час, при передачі колишньому учаснику товариства майна в натурі у вигляді частки у праві на приміщення адмінбудівлі, товариством не надано первинний правовстановлюючий документ на будівлю.

Без цього документу позивач позбавлений можливості подати органу державного архітектурно-будівельного контролю декларацію про готовність реконструйованого обєкта до експлуатації та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно на виконання Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, ст..39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затв. Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 461.

Як зазначено в технічному висновку про стан будівлі, складеному експертом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства будівля адмінприміщення по вул. Кутузова, 37 в м. Ковелі введена в експлуатацію в кінці 70-х років ХХ століття.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Однак, відомості про реєстрацію приміщення адмінбудівлі в органах Волинського Бюро технічної інвентаризації відсутні.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельська ПМК-22 ЛТД» припинило свою діяльність без визначення правонаступників.

Отже, позивач позбавлений можливості надати органам реєстрації прав власності на нерухоме майно та органам державного архітектурно-будівельного контролю необхідні правовстановлюючі документи на частку в нерухомому майні.

В силу ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, керуючись загальними засадами цивільного законодавства , які визначені ст.3 ЦК України, зокрема, принципом справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає необхідним заявлений позивачем позов задовольнити, як підставний та обґрунтований.

При ухваленні рішення суд приймає до уваги те, що рішенням ОСОБА_9 сільської ради Ковельського району №11/3-1 від 28 листопада 2013 року спірному обєкту присвоєно адресний номер с.Дубове, вул..Кутузова,37-Д

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем згідно поданого клопотання.

Керуючись ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.392 ЦК України, ст.54 Закону України «Про господарські товариства», ст.86 ЦК УРСР (1963 року), ст.12 Закону України «Про власність», ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1219/10000 частини приміщення адміністративної будівлі по вул.Кутузова,37-Д в с.Дубове Ковельського району Волинської області.

Судові витрати у справі залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошені протягом десяти днів з дня отримання копії.

Головуючий:ОСОБА_11