Єдиний унікальний номер 242/2590/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1725/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Бахмут Донецької області

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді: Будулуци М.С.

суддів: Курило В.П., Санікової О.С.

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01 липня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди - задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошові кошти за договором розірвання оренди № До/17/03/11 від 25 березня 2011 року в розмірі 289 833 грн. 33 коп.

Ухвалою цього ж суду від 03 серпня 2016 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

З заочним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та безпідставність стягнення грошових коштів за договором розірвання оренди, просив заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування доводів скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що обєкт договору оренди знаходиться в місті Донецьку, де проводиться Антитерористична операція (далі - АТО) та діють обставини непереборної сили (форс - мажор), отже він позбавлений можливості виконати свої зобов'язання за договором розірвання оренди та повернути кошти, які за умовами договору складають 289 833 грн. 33 коп.

Усвідомлюючи необхідність виконання взятих на себе зобовязань про повернення грошових коштів за договором розірвання оренди, він позбавлений можливості їх виконати, оскільки не має фізичного доступу до нерухомості, яка знаходиться в м. Донецьку, а деякі її обєкти вже знищені.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився, але про час та місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою, відповідно до вимог абзацу 5 ч. 5 ст. 74 та ч. 3 ст. 76 ЦПК України (а.с. 143-145, 148-149).

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 в судовому засідання апеляційного суду заперечувала проти доводі апеляційної скарги, просила скаргу відхилити, як безпідставну, а судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга відповідача задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як зазначено в ст. 303 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і є обовязковим до виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом - ст. 525 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначено у ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669 - VII, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Судом встановлено, що 25 березня 2011 року сторонами було укладено договір оренди, за умовами якого ОСОБА_1 надав Банку у використання нежитлові приміщення загальною площею 587,6 кв.м., які складаються з частини вбудованого нежитлового приміщення площею 223,0 кв.м. на першому поверсі житлового будинку літ. А-17 та вбудованого приміщення загальною площею 364,6 кв.м. на першому і другому поверхах житлового будинку літ. А-17, які розташовані за адресою: місто Донецьк, вул. Артема, будинок 147 А, для розміщення відділення Банку. Строк дії договору складав з 01 квітня 2011 року до 31 грудня 2012 року (а.с. 6 - 11).

31 березня 2011 року сторони на виконання умов договору оренди склали акт приймання - передачі об'єкту оренди та відповідно до п. 3.2 умов договору, позивач прийняв в користування приміщення та повинен був сплачувати відповідачу щомісячну орендну плату в розмірі 96 158 грн. 80 коп. (а.с. 8, 12 - 13).

В подальшому між Банком та відповідачем були укладені договори №1 та №2 про внесення змін до договору оренди, відповідно до яких термін дії основного договору продовжено до 31 грудня, а потім - до 28 лютого 2014 року (а.с. 14 - 18, 19 - 20).

Згідно з п. 4 договору № 2 про внесення змін до договору оренди, орендна плата за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року Банком здійснювалась авансовим платежем на розрахункові рахунки ОСОБА_1

ПАТ «Укрсоцбанк» на виконання вказаної умови договору № 2 здійснив авансові платежі за вищевказаний період в рахунок орендної плати. Невикористаний авансовий платіж за два останні місяці оренди перейшов на січень та лютий 2014 року.

14 лютого 2014 року між сторонами укладено договір про розірвання договору оренди, відповідно до п. 4 вказаного договору, відповідач зобовязався повернути позивачу невикористану орендну плату за період з 24 жовтня 2014 року по 28 лютого 2014 року в розмірі 289 833 грн. 33 коп. (а.с. 21 - 22, 21 - зворотній бік)

Задовольняючі позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, зазначивши, що заборгованість відповідача по поверненню коштів Банку за умовами договору розірвання оренди складає 289 833 грн. 33 коп., яку сторони не оспорюють, але відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну правову оцінку і обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо стягнення заборгованості за договором розірвання оренди.

Апеляційний суд вважає, що зазначені висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та вимогам законодавства.

Апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Довід апеляційної скарги про те, що обєкт договору розташований у м. Донецьку, де наразі проводиться антитерористична операція, та він позбавлений можливості виконати зобов'язання щодо повернення коштів Банку за укладеним договором про розірвання оренди, апеляційний суд відхиляє.

Так, згідно зі ст.ст. 526, 627, 628, 629 і 638 Цивільного кодексу України, погоджений і підписаний сторонами договір є обовязковим для виконання сторонами.

Окрім цього, умовами договору про розірвання договору оренди не встановлено відмову від його виконання у разі проведення бойових дій у місці розташування нежитлового приміщення.

Також апеляційний суд відхиляє, як безпідставні, і доводи апелянта про те, що виконанню договору перешкоджають обставини непереборної сили (форс - мажор), оскільки, відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону, єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Однак, всупереч положенням ст. 60 ЦПК України, відповідач не надав вказаний сертифікат ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що діють форс-мажорні обставини, які є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання умов договору про повернення коштів.

До виниклих правовідносин суд правильно застосував судом норми матеріального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував усі обставини справи, зібраним доказам надав належну правову оцінку і обґрунтовано задовольнив заявлений ПАТ «Укрсоцбанк».

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування судового рішення - не має.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд-

У Х В А Л ИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: