Номер провадження: 22-ц/785/1420/16
Головуючий у першій інстанції Николайчук В.О.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Процик М.В.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2012 року,

встановила:

У березні 2011 р. публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.02.1012 р., просило стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 солідарно на користь Банку: 1) заборгованість за Кредитним договором № 014/1238/82/87736 від 21.01.2008 р. (далі - Кредитний договір) на загальну суму - 38 482,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 5 968,24 грн.; - заборгованість за відсотками - 4 224,04 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту - 19 486,16 грн.; - пеня за прострочення відсотків - 8 803,60 грн.; 2) судовий збір у сумі - 384,82 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі - 120,00 грн..

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного з Банком кредитного договору ОСОБА_5 отримав кредит у сумі - 15 150,00 грн., зі сплатою за користування кредитом - 28% річних, зі строком повернення кредиту - 18.01.2011 р..

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 18.01.2008 р. між Банком та ОСОБА_6, ОСОБА_8 були укладені окремі договори поруки.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, станом на 10.02.2012 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі за вказаних у ньому підстав.

Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вважали, що відповідальність повинен нести тільки ОСОБА_5.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 05.04.2012 р. позов Банку задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 солідарно на користь Банку: 1) заборгованість за Кредитним договором № 014/1238/82/87736 від 21.01.2008 р. (далі - Кредитний договір) на загальну суму - 38 482,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 5 968,24 грн.; - заборгованість за відсотками - 4 224,04 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту - 19 486,16 грн.; - пеня за прострочення відсотків - 8 803,60 грн.; 2) судовий збір у сумі - 384,82 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі - 120,00 грн..

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення про стягнення з нього заборгованості тільки за останні п'ять місяців перед закінченням строку сплати кредиту. Посилається на ухвалення рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права,

Апелянт та його представник у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_8. у судовому засіданні вважала, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за вказаних у ній підстав.

Банк у судове засідання представника не направив. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв і клопотань, а також письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в повному обсязі вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 порушив договірні обов'язки за кредитним договором з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима. У зв'язку з чим, станом на 10.02.2012 р. його заборгованість за кредитом становить - 38 482,04 грн.. Заборгованість відповідачами не погашена (а. с. 89 - 90).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин та правовідносин поруки, необхідність стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 11, 509, 525, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що відповідно до укладеного з Банком кредитного договору (а. с. 25 - 35) ОСОБА_5 отримав кредит у сумі - 15 150,00 грн., зі сплатою за користування кредитом - 28% річних, зі строком повернення кредиту - 18.01.2011 р.. Обставини щодо укладення кредитного договору, отримання кредиту сторонами визнано і не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 18.01.2008 р. між Банком та ОСОБА_6, ОСОБА_8 були укладені окремі договори поруки (а. с. 38 - 43). Відповідно до п. п. 2.2, 3.1 кожного договору поруки відповідальність кожного з вказаних поручителів є солідарною тільки з відповідальністю позичальника - ОСОБА_5.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, станом на 10.02.2012 р. виникла заборгованість у розмірі - 38 482,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 5 968,24 грн.; - заборгованість за відсотками - 4 224,04 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту - 19 486,16 грн.; - пеня за прострочення відсотків - 8 803,60 грн. (а. с. 76 - 81).

Останній платіж за кредитом було зроблено позичальником - 20.07.2010 р. (а. с. 8, 71).

28.08.2010 р. Банк направив позичальнику та усім поручителям досудові вимоги про необхідність погашення заборгованості та дострокового повернення кредиту (а. с. 44 - 46).

Заборгованість за кредитним договором не погашено.

ОСОБА_8 10.12.2011 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_9. ЇЇ прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_9 (а. с. 32).

Встановивши порушення позичальником договірних обов'язків з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування у встановлені договором строки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з позичальника та поручителів на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором.

Доводи апелянта про те, що суд не врахував його посилання щодо спливу строку позовної давності відносно щомісячних платежів не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутня письмова заява про застосування позовної давності. Крім того, у будь-якому випадку не може йти мова про застосування строку позовної давності,оскільки позов пред'явлено в межах шестимісячного строку після встановлення нового строку повернення кредиту. Останній платіж зроблено - 20.07.2010 р. (а. с. 8, 71), тобто в межах строку позовної давності.

Крім того, помилковим є посилання апелянта на його відповідальність тільки в межах сплати останніх п'яти щомісячних платежів, оскільки позов до поручителів пред'явлено в межах шестимісячного строку, а тому поручитель має відповідати в межах загальних строків позовної давності.

Водночас неможливо погодитись з висновками суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та боржника - ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості за Кредитним договором та судових витрат, а також розміру стягнутої пені. Ці висновки вимогам діючого законодавства не відповідають. Суд дійшов цих висновків з порушенням норм матеріального (ст. ст. 551, 554 ЦК України) та вищевказаних норм процесуального права.

Доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для покладення на поручителів солідарної відповідальності разом з позичальником, оскільки укладено окремі договори поруки, є обґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та кожним поручителем були укладені окремі, усього два договори поруки (а. с. 38 - 43). Відповідно до п. п. 2.2, 3.1 кожного окремого договору поруки відповідальність кожного з вказаних поручителів є солідарною тільки з відповідальністю позичальника - ОСОБА_5. Договору поруки між вказаними поручителями та Банком, за яким вказані поручителі спільно дали поруку за виконання обов'язків позичальником - ОСОБА_5 у матеріалах справи відсутній.

Задовольняючи позов та стягуючи з поручителів в солідарному порядку кошти, суд не звернув уваги, що з кожним поручителем укладено окремий договір поруки, вони не є солідарними боржниками між собою. Кожен з них несе солідарну відповідальність тільки з боржником. Вказаний правовий висновок міститься у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2012 р., справа № 6-41871св11, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 пункту 27 роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання.

Згідно наявного у справі, наданого Банком розрахунку боргу (а. с. 76 - 81), розмір пені за прострочення сплати кредиту становить - 19 486,16 грн., а за прострочення сплати відсотків становить - 8 803,60 грн., що значно перевищує суму заборгованості по кредиту в розмірі - 5 968,24 грн..

Враховуючи відсутність в позовній заяві доводів Банку щодо негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання, відсутність заперечень останнього проти апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір пені, стягнувши з відповідачів на користь Банку пеню у розмірі: - за прострочення сплати кредиту - 6 000,00 грн., а за прострочення сплати відсотків - 4 000,00 грн.. В задоволенні решти позовних вимог Банку про стягнення пені треба відмовити.

Колегія суддів також зазначає, що діюче законодавства не містить положень щодо солідарного стягнення судових витрат. Про вказане також вказується у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Оскільки неправильне застосування судом вищевказаних норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи у частині визначення порядку стягнення коштів з позичальника та поручителів, визначення розміру боргу по пені, рішення суду першої інстанції необхідно змінити. Позов Банку необхідно задовольнити частково. Стягнути на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступника ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за укладеним 18.01.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 кредитним договором № 014/1238/82/87736 станом на 10.02.2012 р. на загальну суму - 20 192,04 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 5 968,24 грн.; - заборгованість за відсотками - 4 224,04 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту - 6 000,00 грн.: - пеня за прострочення відсотків по кредиту - 4 000,00 грн.: 1) солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за договором поруки № 014/1238/82/87736 від 18.01.2008 р.; 2) солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за договором поруки № 014/1238/82/87736 від 18.01.2008 р..

В решті позову Банку необхідно відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду є порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»: - в рівних частках сплачений судовий збір у загальній сумі - 384,82 грн., тобто - по 128,73 грн. з кожного; - в рівних частках витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у загальній сумі - 120,00 грн., тобто - по 40,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2012 року - змінити.

Позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за укладеним 18 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_5 кредитним договором № 014/1238/82/87736 станом на 10 лютого 2012 року на загальну суму - 20 192 (двадцять тисяч сто дев'яносто дві) грн. 04 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 5 968 (п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 24 коп.; - заборгованість за відсотками - 4 224 (чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 04 коп.; - пеня за прострочення тілу кредиту - 6 000 (шість тисяч) 00 грн.: - пеня за прострочення відсотків по кредиту - 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.: 1) солідарно з ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_7 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_2) за договором поруки № 014/1238/82/87736 від 18 січня 2008 року; 2) солідарно з ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_3) за договором поруки № 014/1238/82/87736 від 18 січня 2008 року;

Стягнути з ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1), ОСОБА_7 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_2) та ОСОБА_6 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_3) на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»: - в рівних частках судовий збір у загальній сумі - 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 82 коп., тобто - по 128 (сто двадцять вісім) грн. 73 коп. з кожного; - в рівних частках витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у загальній сумі - 120 (сто двадцять) грн. 00 коп., тобто - по 40 (сорок) грн. 00 коп. з кожного.

В решті позову публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

М. В. Процик