Єдиний унікальний номер (справа №) 216/7976/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/630/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
24 лютого 2016 року місто ОСОБА_1 Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,
секретаря судового засідання Буданцевої О.А.,
представника позивача ОСОБА_2,
представника третьої особи ОСОБА_3,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
19 жовтня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_5, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. В вказаній квартирі на теперішній час зареєстровані три особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були зареєстровані у квартирі за згоди позивача з моменту народження, оскільки позивач проживав однією сім'єю з ОСОБА_10. Спільні стосунки між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були припиненні в 2008 році, остання з 01.07.2008 року стала мешкати окремо за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Шарохіна, будинок 82 разом з донькою ОСОБА_5, яку ОСОБА_6 забрала від позивача. Речі ОСОБА_5 у спірній квартирі відсутні, що підтверджується актом від 28.09.2015 року. Позивач просить визнати ОСОБА_8 такою, що втратила право користування жилим приміщенням розташованого за адресою: АДРЕСА_2.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, викладені в позові, та просив його задовольнити, пояснивши, що визнання особи такою, що втратила право користування житлом, необхідно позивачу для розпорядження своїм майном.
У судовому засіданні представник третіх осіб ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
ОСОБА_6 подала до канцелярії суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи в зв'язку з хворобою її представника ОСОБА_11.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.
Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини.
Так, матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі - продажу серії ВВО № 062019 від 25 жовтня 2004 року (а.с. 4), ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_1.
У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 5).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-КР» від 28 вересня 2015 року, складеного за участю ОСОБА_12, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).
З урахуванням викладеного та на підставі ст. 405 ЦК України ОСОБА_7 звернувся з позовом про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою № 63 у будинку № 41 по вулиці Пушкіна міста Кривого Рогу, через відсутність понад одного року у цьому житловому приміщенні без поважних причин, у судовому порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Як слідує із змісту позовної заяви, позивач просив визнати ОСОБА_8 такою, що втратила право користування жилим приміщенням розташованого за адресою: АДРЕСА_2, через відсутність понад одного року у цьому житловому приміщенні без поважних причин. При цьому вимоги позивача обґрунтовані посиланням на ст. 391 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм член сім'ї наймача (колишній член сім'ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад одного року у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України.
З урахуванням викладеного та з огляду на доведеність факту відсутності відповідача та його майна в квартирі АДРЕСА_1, суд на підставі вимог ст. 391 ЦК України вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням через відсутність понад одного року у цьому жилому приміщенні без поважних причин.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 84, 88, 209, 215-218, 224-226 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_4 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками судового процесу рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Кузнецов