№756/1371/15-ц
№2/756/1169/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Тітова М.Ю.

за участю секретаря Іванової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарчук Наталія Вячеславівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності, витребування з чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні власністю, та за позовом третьої особи ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратенко Олени Володимирівни, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання довіреності, договору купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарчук Наталія Вячеславівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності, витребування з чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні власністю. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме вона спадкоємиця 1/2 частини за законом прав на квартиру АДРЕСА_1, що належала її чоловікові ОСОБА_7 на праві власності. Друга частина вказаної квартира належить на праві власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_7 помер. В грудні 2010 току вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про право на спадщину, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа. У травні 2013 року від ОСОБА_5 їй стає відомо, шо вказана квартира була продана її чоловіком ОСОБА_7 19.07.2010 року, що діяв також і від ОСОБА_5. Жодного договору купівлі-продажу даної квартири її чоловік не укладав, у зв'язку з чим вона звернулась до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою та була порушена кримінальна справа за № 0000342 від 29.05.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та в теперішній час ведеться слідство. Слідством була проведена судово-почеркознавча експертиза та зроблений висновок від 08.07.2015 р., відповідно до якого встановлено, що: «підпис від імені ОСОБА_7 в графі «Підписи:1.» на зворотній стороні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 липня 2010 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів»; «рукописний запис «ОСОБА_7» та підпис від імені ОСОБА_7 в графі «Підписи: 1.» на зворотному боці договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 липня 2010 року, виконані не ОСОБА_7, а іншою особою». Також, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що 10.08.2011 року квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, продала та передала ОСОБА_3 Оскільки у зв'язку з незаконними діями відповідача вказана квартира була відчужена, поза волею її чоловіка ОСОБА_7, у зв'язку з чим після його смерті вона позбавлена права оформити спадщину, та дані факти також свідчать про те що, її право власності на дану 1/2 вказаної квартири не визнається, а тому відповідно до ст. 392 ЦК України, вона змушена також визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/2 квартири АДРЕСА_1. Оскільки, дана квартира була відчужена поза волею померлого спадкодавця ОСОБА_7, а потім ще раз продана, поза волею спадкоємця за законом, тобто її, то вона має право домагатися відновлення свого права володіння та користування 1/2 квартири з часу відкриття спадкової справи, тобто як вказано вище з 15.12.2010 року, і, відповідно, право на захист цих прав відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Просила суд відповідно до ст.ст. 15, 16, 203, 207, 216, 316, 317, 321, 386, 387, 391, 392, 1218, 1268 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.07.2010 року, скасувати реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_3 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на її користь 1/2 квартири № АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом вселення її в квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, третя особа ОСОБА_5 пред'явив самостійні вимоги щодо предмета спору, а саме до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратенко Олени Володимирівни, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання довіреності, договору купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме він є власником 1/2 частки однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1. Як йому випадково стало відомо ця квартира шахрайським шляхом в наступному була продана, про що він у 2012 році звернувся з відповідною заявою до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві. В процесі слідчих дій з'ясувались наступні обставини. Начебто 14 липня 2010 року ним було видано довіреність на ім'я співвласника цієї квартири (на той час) ОСОБА_7 на право представляти його інтереси в ряді державних органів, в тому числі і з правом укладати договір купівлі-продажу. Він вказаної вище довіреності (доручення) не видавав та її не підписував і також незаконними є і всі дії вчинені за цією довіреністю. Недійсним є і виданий за цією довіреністю дублікат свідоцтва про право на спадщину виданий 20 травня 2010 року за реєстровим №4-814 Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою, начебто ОСОБА_7 19 липня 2010 року, начебто ОСОБА_7, діючи від свого імені, як співвласник вказаної квартири і від його імені за вказаною вище недійсною довіреністю продав квартиру АДРЕСА_1 відповідачці ОСОБА_2 Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи КНДІСЕ від 08.07.2015 року рукописний запис «ОСОБА_7» та підпис від імені ОСОБА_7 в графі «Підписи: 1.» на зворотньому боці договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 липня 2010 року виконані не ОСОБА_7, а іншою особою, а тому цей договір купівлі-продажу є недійсним.

Просив суд відповідно до ст.ст. 15, 203, 215, 216, 316, 317, 319, 321, 386, 387, 391 ЦК України визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (в розмірі ? частини цієї квартири) від 19 липня 2010 року, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на свою користь належну йому на праві власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник та відповідач ОСОБА_3 просили у задоволенні позову відмовити.

Представники ОСОБА_2 також просили у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 та його представник свій позов підтримали, просили його задовольнити.

Треті особи про місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

19.07.2010 року між ОСОБА_7, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким було продано квартиру АДРЕСА_1 за 367350 грн.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по ? частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

15.12.2010 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_7

10.08.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3, придбала спірну квартиру за 58000 грн.

За висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 08.07.2015 року №7947/7948/15-32 Підпис від імені ОСОБА_7 в графі «Підписи: 1.» на зворотній стороні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 липня 2010 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів, рукописний запис «ОСОБА_7» та підпис від імені ОСОБА_7 в графі «Підписи: 1.» на зворотному боці договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19 липня 2010 року, виконані не ОСОБА_7, а іншою особою».

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦПК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також, суд враховує, що питання про призначення судової почеркознавчої експертизи сторонами по не піднімалося, відповідні клопотання не заявлялися, а представники відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 наполягали на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності, вважаючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду після спливу строку позовної давності.

Таким чином, виходячи з наявних доказів, суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_7 не підписував договір купівлі-продажу 19.07.2010 року, його воля не була направлена на вчинення цього правочину, а тому цей договір є недійсним.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст.ст. 1216, 1217, ч. 1 ст. 1258, 1261, ч. 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7, вона прийняла спадщину, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ? частину спірної квартири.

Крім того, згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно зокрема вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч. 1 ст. 388 ЦК України).

Отже, спірна квартира підлягаю витребуванню у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5

За положеннями ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, ОСОБА_1 підлягає вселенню в квартиру, а ОСОБА_3 підлягає виселенню.

З приводу вимоги про скасування реєстрації права власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_3 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, то в цій частині необхідно відмовити, оскільки визнання договору купівлі-продажу від 19.07.2010 року недійсним та витребування його на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є підставою для скасування цієї реєстрації права власності за ОСОБА_3 та відповідно реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

29.05.2013 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про вчинення злочину щодо заволодіння спірною квартирою, в якій перебувають сторонні люди, які можливо шахрайським шляхом заволоділи квартирою, а 07.06.2013 року із заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 про те, що у невстановлений час, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа квартирою, чим спричинено йому матеріальну шкоду.

Таким чином, враховуючи, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 знали про осіб, які порушили їх права, а дізналися про цих осіб лише під час кримінального провадження по їх заявам, з позовом ОСОБА_1 звернулася 07.10.2015 року, а ОСОБА_5 звернувся 23.12.2015 року, а тому підстав вважати, що ними пропущено строк позовної давності у суду не має.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 60, 61, 74-77, 88, 169, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково, а позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19.07.2010 року, який укладений між ОСОБА_7, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 2279.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний ко НОМЕР_1) ? частину квартири АДРЕСА_1 та на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) ? частину квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в квартиру АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов