Справа № 135/1347/16-ц
Провадження № 2/135/224/16
РІШЕННЯ

іменем України

16.12.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнко О.М.,

при секретарі Паладій В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Ладижинської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Ладижинської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, зазначивши, що 04.10.2006 року «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 04-2.1/473. Згідно умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 104 000 грн., а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти в сумі, строки, та на умовах, передбачених кредитним договором та графіком платежів.

17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який є правонаступником «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з фізичними особами. Зокрема відбулось відступлення і права вимоги за кредитним договором № 04-2.1/473 від 04.10.2006 року, який було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1. Таким чином, усі права кредитора по вказаному договору належать позивачу.

Згідно вказаного кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 104 000 грн. та зобовязався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Однак, ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, неналежно його виконував. Після відступлення права грошової вимоги відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги та зміну кредитора, а також предявлено вимогу про погашення заборгованості. Станом на 25.04.2016 року заборгованість складається із заборгованості по кредиту 79 152 грн., по відсотках - 72018,35грн., по комісії 4400 грн..

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, 04.10.2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір №04-3.1/474, відповідно до якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру №14, загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Ладижин, вул.Прибережна, буд.4.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16.10.2014 року по справі №135/1672/13-ц позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 04-2.1/473 від 04.10.2006 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №14, загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Ладижин, вул.Прибережна, буд.4, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» , яка станом на 30.06.2006 року складає 117399,21 грн., та складається із заборгованості за кредитом в сумі 79152 грн., по відсотках -36252,87 грн.; по комісії 400 грн.; по пені 1594,34 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Тому позивач звернувся до суду і згідно поданої до суду заяви про зменшення позовних вимог від 24.11.2016 року, просив виселити без надання іншого житла ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 з квартири №14, загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Ладижин, вул.Прибережна, буд.4.

Представник позивача, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Згідно наявного в матеріалах справи клопотання представника позивача, просив розглянути справу без його присутності на підставі наявних доказів та матеріалів.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 викликалися в судове засідання на розгляд справи, однак в судове засідання не зявилися.

Представник служби у справах дітей Ладижинської міської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив розглянути дану позовну заяву у їх відсутність, позовні вимоги не підтримують.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

04.10.2006 року «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 04-2.1/473. Згідно умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 104 000 грн.

Банк виконав свої зобовязання за договором № 04-2.1/473 від 04.10.2006 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав в «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (закрите акціонерне товариство) кошти в сумі 104 000 грн..

Судом встановлено, що станом на 25.04.2016 року заборгованість складається, зокрема, із заборгованості по кредиту 79 152 грн., по відсотках - 72018,35грн., по комісії 4400 грн..

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, 04.10.2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір №04-3.1/474, відповідно до якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру №14, загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Ладижин, вул.Прибережна, буд.4. Сторони оцінили предмет іпотеки в 122 542 грн..

17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який є правонаступником «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з фізичними особами. Зокрема відступлення права вимоги відбулось і по кредитному договору, укладеному з відповідачем ОСОБА_1.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16.10.2014 року по справі №135/1672/13-ц позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 04-2.1/473 від 04.10.2006 року, яка станом на 30.06.2006 року складає 117399,21 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №14, загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Ладижин, вул.Прибережна, буд.4, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Також судом встановлено, що предметом іпотеки є квартира№14, загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Ладижин, вул.Прибережна, буд.4, яка придбана за кошти отриманні в кредит за договором № 04-2.1/473 від 04.10.2006 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

З договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5, вбачається, що кватира №14, яка знаходиться за адресою: вул.Прибережна, буд.4, м.Ладижин, Вінницької області була придбана ОСОБА_1 04.10.2006 року, в той самий день, коли був укладений договір з банком про надання кредиту в сумі 104 000 грн..

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК України, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За змістом частини третьої статті 109 цього Кодексу громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного житлового приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК України.

Отже, за змістом цих норм, особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 06.07.2016 року по справі № 6-3173цс15, яка є обовязковою для застосування.

Отже, враховуючи встановлені фактичні обставини, зокрема придбання квартири за рахунок кредитних коштів та передання її в іпотеку, а також з огляду на те, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про виселення мешканців із зазначеного житла без надання їм іншого постійного жилого приміщення.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 03.02.2016 року по справі № 6-2947цс15.

Відтак, заперечення третьої особи проти позову є безпідставними.

Виходячи із наведеного, оскільки в іпотеку передано квартиру, яка була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів, згідно рішення суду звернуто стягнення на іпотечне майно, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеної квартири, без надання їм іншого постійного житла, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Оскільки в ході розгляду справи позивач відмовився від частини позовних вимог, а саме вимог майнового характеру, судом задоволено позов в частині вимог немайнового характеру, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 1378 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.109 ЖК України, ст. ст.33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.575 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виселити без надання іншого житла ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири №14, загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Ладижин, вул.Прибережна, буд.4.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" судові витрати в розмірі 1378 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Суддя: