У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк»(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк»,та ОСОБА_3. укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав йому грошові кошти у розмірі 38 тис. доларів США, зі сплатою 15 % річних на суму залишку заборгованості, строком до 15 листопада 2011 року. 16 листопада 2006 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_3. відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору. 20 жовтня 2010 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк»(далі - ПАТ «Акцент-Банк») укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_3. відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, на вимоги не реагували, унаслідок чого станом на 20 листопада 2013 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 78 916 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 23 869 доларів 93 центи США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 32 435 доларів 24 центи США; пеня за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором у розмірі 22 610 доларів 83 центи США.

З урахуванням наведеного ПАТ КБ «ПриватБанк»просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 77 664 долари 44 центи США, що еквівалентно 620 775 грн 59 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» 10 тис. грн; стягнути з ОСОБА_3 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року заочне рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2006 року, яка станом на 20 листопада 2013 року становить 56 305 доларів 17 центів США, що складається з: 23 869 доларів 93 центи США заборгованості за кредитом; 32 435 доларів 24 центи США заборгованості за процентами та пеню у розмірі 180 660 грн 53 коп.

В іншій частині у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 відмовлено. Заочне рішення районного суду у частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ПАТ «Акцент-Банк» змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову. У решті заочне рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_4судові рішення не оскаржуються, тому у цій частині в касаційному порядку в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів отримання позичальником грошових коштів за кредитним договором, як і доказів сплати кредитної заборгованості.

Апеляційний суд, скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3й частково задовольняючи позов у цій частині та змінюючи заочне рішення суду у частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходив із того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачами не спростований та підтверджується витягом з рахунку позичальника. Крім того, умовами спірного кредитного договору передбачено строк виконання основного зобов'язання - 15 листопада 2011 року, проте з позовом банк звернувся до суду 10 лютого 2014 року, а укладений між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк» договір поруки не містить умови щодо строку припинення поруки, а, отже, порука припинена.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 16 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 38 тис. доларів США, зі сплатою 15 % річних на суму залишку заборгованості, строком до 15 листопада 2011 року.

16 листопада 2006 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк»та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_3 відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору.

20 жовтня 2010 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк»та ПАТ «Акцент-Банк»укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з ОСОБА_3. відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору.

Згідно зі ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений ч. 4 ст. 74 ЦПК України.

За змістом ст. 74 ЦПК Українисудові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки - повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (ст. 158-1 ЦПК України).

Судом установлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року постановлено провести судове засідання 9 червня 2015 року у режимі відеоконференції, проте дану ухвалу суду виконано не було (ст. 158-1 ЦПК України). Відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи 9 червня 2015 року у матеріалах справи відсутні. Довідка, згідно з якою було би можливо встановити фактичне отримання відповідачем судової повістки у матеріалах справи відсутня, а, отже, судом не виконано вимоги ст. ст. 74 - 76 ЦПК України щодо підтвердження належної фіксації вручення судової повістки.

Згідно зі ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 129 Конституції Українита ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд у порушення вищевказаних вимог процесуального закону, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_3, належним чином не повідомленого про дату та час судового засідання, його доводів щодо необґрунтованості позовних вимог не перевірив, як і наданий банком розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором та не дав їм правової оцінки.

Також розрахунку кредитної заборгованості, порядку обчислення процентів, пені та за який строк вони нараховані не навів і апеляційний суд.

Крім того, колегія суддів не може погодитись із вирішенням вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» з таких підстав.

У ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених

в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди не врахували, що в одне провадження були об'єднані вимоги юридичної особи - ПАТ КБ «ПриватБанк» - до іншої юридичної особи - ПАТ «Акцент-Банк», які виникли з укладеного між ними договору поруки та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК України), та позов юридичної особи до фізичної особи, які можуть бути самостійним і окремим предметом позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі.

За таких обставин судові рішення в частині вимог юридичної до юридичної особи не можуть вважатись законними й обґрунтованими й підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, у силу ч. 3 ст. 335 ЦПК України рішення суду першої інстанції не може залишатись у силі, судові рішення не можутьвважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають частковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, доводи касаційної скарги про те, що позивач звернувся до апеляційного суду з пропуском строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції та у порушення ст. 297 ЦПК України не подав відповідну заяву про поновлення такого строку, а апеляційний суд відкрив апеляційне провадження, не поновивши вказаний строк, безпідставні. Установлено, що в апеляційній скарзі ПАТ КБ«ПриватБанк»просило про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції (а.с. 97-100), ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року відповідно до вимог ст. ст. 73, 297, 298 ЦПК України ПАТ КБ «ПриватБанк»поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 рокув частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 9 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 рокув частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»до ОСОБА_3про стягнення заборгованості за кредитним договоромскасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик