Доповідач: Новікова Г.В. Номер провадження 22-ц/775/2175/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

28 грудня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

при секретарі: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року фізична особа -підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між нею та ОСОБА_1 був укладений договір, згідно якого замовник ОСОБА_1 поручила, а виконавець зобовязалась організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПХВ конструкції за розцінками виконавця.

Відповідно до п.1.2. договору ОСОБА_1 зобовязалась оплатити заказ та прийняти готові вироби згідно цього договору. За умовами договору повна вартість замовлення склала 18700грн.. Відповідач частками вносила передоплату, а всього сплатила 12000грн.

ОСОБА_2 в повному обсязі виконала умови договору, а саме виготовила ПХВ конструкції і 13.08.2014 року передала їх відповідачу, про що свідчить акт прийому-передачі конструкцій, який був підписаний відповідачем.

До теперішнього часу відповідач не виконала зобовязання згідно умов договору та не сплатила заборгованість за виготовлені ПХВ конструкції у розмірі 6700грн., хоча неодноразово зверталась до ОСОБА_1 з вимогою повернути їй борг.

На підставі ст.ст.526, 655, 691, 692 ЦК України просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 6700грн..

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про розірвання договору, посилаючись на те, що 13 червня 2016 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір підряду, відповідно до умов якого остання брала на себе зобовязання організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкції протягом 21 робочого дня з моменту підписання договору. На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатила відповідачу передоплату в розмірі 8000грн., що підтверджено квитанцією від 13.06.2015 року. З вимогою виконати в строк умови договору вона неодноразово зверталась до ОСОБА_2.

19.08.2015 року балконна конструкція встановлена за місцем її проживання. Надалі над ПВХ конструкцією балкону було встановлено дах. На початку вересня 2015 року під час дощів дах на балконі став протікати, оскільки конструкція здійснена з порушенням будівельних норм, а саме виявлено, що вона не відповідає розмірам,зазначеним в договорі, виявилась вище по висоті, ніж це необхідно. В результаті залиття балкону в місці з»єднання з плитою стіни будинку під час дощу їй спричинена матеріальна та моральна шкода.

За висновком судового експерта ОСОБА_3 від 28.11.2015 року, виготовлені виконавцем ПХВ конструкції на 0,23мм довше, ніж потрібно. У звязку з зазначеним, на підставі п.2 ч.1 ст.872, ст.1209 ЦК України, ст.ст.1, 10, ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав спожичів», просила розірвати договір від 13.06.2015року, укладений між нею та ФОП ОСОБА_2 та стягнути зі ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 20 453 грн. вартість ремонтно-відновлювальних робіт, згідно висновку експерта; моральну шкоду 10000 грн., оскільки діями відповідача був порушений звичний спосіб її життя, вона була змушена звертатися за медичною та юридичною допомогою; вартість послуг експерта 1534 грн.

Рішенням Краматорського міського суду від 27 жовтня 2016 року позовні вимоги фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 задоволені. З ОСОБА_1 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2 стягнуто заборгованість в сумі 6700грн., судовий збір 487грн.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог і відмові позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Суд першої інстанції виходив з того, що вказані правовідносини є договором купівлі-продажу та застосував гл.54 ЦК України. Проте, вважає,що ці правовідносини є договором про надання послуг, та регулюються гл.63 ЦК України, оскільки вона замовила виготовлення балконної ПВХ конструкції, а відповідачка взяла на себе зобовязання виготовити таку конструкцію та передати їй.

З метою зясування причин залиття балкону вона звернулася до експерта,який дійшов до висновку про те, що встановленні відповідачем конструкції не відповідають нормативним,так як довше на 0,23 м, тобто висота виготовленої ПВХ конструкції не повинна була перевищувати 2,5 м. зазначене є істотним недоліком і дає підстави для застосування до вказаних правовідносин ст.1209 ЦК України, ст.ст.1,10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вартість по демонтажу та виготовленню нових конструкцій складає 20453 грн..Висновки експертного дослідження відповідачкою не оспорювалися. Вважала, що укладений договір відноситься до договорів про надання послуг, роботи по виготовленню балконної ПВХ конструкції проведені з порушенням норм діючого законодавства,у звязку із чим мають істотні недоліки,що є підставою для розірвання договору та відшкодування спричинених їй збитків в розмірі 20453 грн. та моральної шкоди, повязаної з її переживаннями.

В судове засідання зявився представник ОСОБА_2за дорученням-Лозовий І.О., ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про слухання справи у її від- сутність.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.4 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором,суд першої інстанції правильно встановив обставини справи про те, що ФОП ОСОБА_2 виконала умови договору про виготовлення ПВХ конструкцій та передачі їх ОСОБА_1, а ОСОБА_1, прийнявши виготовлені конструкції, не провела повної оплати згідно договору. При цьому суд послався на норми, які регулюють правовідношення з договору купівлі-продажу.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що13 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №107, відповідно до умов якого замовник доручила, а виконавець зобовязалась організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Згідно п.1.2 договору замовник зобовязався оплатити замовлення та прийняти готові вироби відповідно до умов договору. Виконавець зобовязався виготовити вироби протягом 21 робочого дня з моменту підписання договору. У випадку якщо вироби мають нестандартну комплектацію, строк виготовлення виробу збільшується до 28 робочих днів (пункт 3.2 договору).

Пунктом 3.8 договору передбачено, що зобовязання виконавця вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акта прийому-передачі виробу.

Вартість замовлення склала 18700 грн., було сплачено завдаток в сумі 2500 грн.. Заборгованість по оплаті виготовленого замовлення склала 6700 грн. згідно записам на тексті договору.

В комерційній пропозиції, яка є доповненням до договору і підписана ОСОБА_1, зазначено що розміри, конфігурація, комплектація відповідають її заказу, маркіровка, характеристики профілю, фурнітури їй озвучені і нею схвалені. Висота профілю зазначена 2700м.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем,що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно акту прийому передачі конструкції за договором від 13 червня 2015 року ФОП ОСОБА_2 13 серпня 2015 року передала виріб ОСОБА_1, а остання прийняла його з залишком заборгованості в 6700 грн.,про що свідчить підпис замовника.

Відповідно до висновку експертного будівничо-технічного дослідження №196/6 від 28.11.2015 року, виконаного за заявою ОСОБА_1, дах над балконом квартири №35 побудовано впритул до крівлі житлового будинку №9 по вул.Соціалістиній в м. Краматорську, що не відповідає нормативним вимогам по облаштуванню покрівлі. ПВХ вироби були виконані відповідно технічних умов виконавця. ПВХ конструкції довше на 0,23м. норміруємих (п.2.9 ДБН В.2.2-15-2005).

В результаті того, що ПВХ вироби довше нормативних на 0,23м, встановлені у верхній частині ПВХ вироби примикають до карнизної плити жилого будинку, в результаті чого виконати окремий дах над балконом не можливо.

Внаслідок того, що ПВХ вироби примикають до карнизної плити жилого будинку, дах зафіксований над балконом квартири №35 виконано з негативним уклоном, що приводить до замокання стіни жилого будинку під час дощу атмосферними опадами.

Полотна із оцинкованої кровельної сталі в місці примикання криші над балоном квартири №35 порушені, що є порушенням нормативних вимог з облаштування крівлі (п.2 31ДБНВ.2.6-6-14-97 Державних будівничих норм України «Конструкції будівель та споруд покриття будівель та споруд), внаслідок чого вода попадає на стіни квартири №35.

Причиною залиття наружних стін та огороджуючи конструкцій покрівлі квартири АДРЕСА_1, є те, що огороджуючи балкон ПВХ- виріб вище нормативних на 0,23м, в результаті чого виконаний дах над балконом знаходиться в одному рівні з дахом жилого будинку та має негативний уклон, утворена щілина між дахом та покрівлею жилого будинку, в яку попадають атмосферні опади, які відводяться з покрівлі жилого будинку.

Вартість ремонтно- поновлювальних робіт на балконі квартири АДРЕСА_2 з урахуванням вартості необхідних матеріалів для демонтажу крівлі над балконом та ПВХ виробів та установки нових виробів і крівлі складає 20453грн..

Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно зі ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №107, відповідно до умов якого вона доручила, а ФОП ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій. ПВХ конструкції були виготовлені та передані ОСОБА_1, що підтверджено актом прийомки-передачі від 13.08.2015 року за підписом замовника. При передачі залишилася заборгованість в розмірі 6700 грн., що не заперечується ОСОБА_1.

Таким чином, виниклі між сторонами правовідносини, регулюються нормами побутового підряду, а також Законом України «Про захист прав споживачів», а не договором купівлі-продажу,як зазначив суд першої інстанції.

В позовній заяві викладені обставини також свідчать про існування між сторонами договору побутового підряду.

Тобто при вирішенні спору судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в цій частині,виходячи із норм матеріального права, яке регулює договір побутового підряду.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання договору, суд першої інстанції виходив з того, що він не ґрунтується на законі і що шкода завдана не з вини ОСОБА_2.

Між тим, такий висновок суперечить нормам матеріального права.

Частиною 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків .

В пункті 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено термін істотний недолік, і зокрема, істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

На підтвердження позовних вимог про розірвання договору ОСОБА_1 послалася на висновок експертного будівничо-технічного дослідження, виконаного за її заявою. Відповідно до висновку дослідження, дах над балконом квартири №35 побудовано впритул до крівлі житлового будинку №9 по вул.Соціалістичній в м. Краматорську, що не відповідає нормативним вимогам по облаштування покрівлі. ПВХ вироби були виконані відповідно технічних умов виконавця. ПВХ конструкції довше на 0,23м. норміруємих (п.2.9 ДБН В.2.2-15-2005).

Причиною залиття наружних стін та огороджуючи конструкцій кровлі квартири АДРЕСА_1, є те, що огороджуючи балкон ПВХ- виріб вище нормативних на 0,23м, в результаті чого виконаний дах над балконом знаходиться в одному рівні з дахом жилого будинку та має негативний уклон, утворена щілина між дахом та покрівлею жилого будинку, в яку попадають атмосферні опади, які відводяться з покрівлі жилого будинку.

Однак, зазначене дослідження не утримує висновку про те, що саме через недоліки виготовлених ПВХ конструкцій сталося залиття балкону дощем і що виявлені недоліки є істотними. Навпаки, в дослідженні зазначено і те,що полотна із оцинкованої кровельної сталі в місці примикання криші над балоном квартири №35 порушені, що є порушенням нормативних вимог з облаштування покрівлі (п.2 31ДБНВ.2.6-6-14-97 Державних будівничих норм України «Конструкції будівель та споруд покриття будівель та споруд), внаслідок чого вода попадає на стіни квартири №35.

При проведенні дослідження було встановлено, що висота ПВХ-конструкції балкону становить 2,73 метри. Роблячи висновок про те, що виготовлена ПВХ-конструкція балкону вище нормативної на 0,23м, що є недоліком, експерт виходив із того, що згідно нормативних вимог ДБН висота ПВХ-виробів для застіклення балкону квартири повинна бути не більше 2,5 м.

Разом з тим, при проведенні дослідження не прийнято до уваги, що ПВХ-конструкція балкону мала індивідуальний заказ і висоту в 2,70 м було погоджено із замовником ОСОБА_1 при прийнятті заказу на виготовлення конструкції,про що свідчить підпис ОСОБА_1 в комерційній пропозиції, яка є доповненням до договору і в якій зазначено що розміри, в тому числі і висота в 2,70 м, конфігурація, комплектація відповідають її заказу.

Дослідження спеціаліста є одним із письмових доказів і оцінюється в сукупності з іншими доказами. Інших будь-яких доказів в підтвердження того,що виявлені недоліки є істотними суду не надано.

В запереченнях представник позивачки послався на те, що балконну конструкцію було встановлено разом із транспортувальною планкою, за рахунок чого збільшилася висота конструкції на 0,23м. Зазначені заперечення нічим не спростовані.

Виготовлення та монтаж водовідвідного козирка на замовлення ОСОБА_1 виконувалося майстром ОСОБА_4,що підтверджено відповідною накладною.

Оскільки відсутні докази того, що недоліки є істотними і що давало б підстави для розірвання договору, а інших вимог щодо усунення недоліків не заявлялося, то зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором підряду та відмові в задоволенні зустрічного позову про розірвання договору.

Згідно положень статті 88 ЦПК України стороні,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі, оплата нею судового збору при зверненні з позовною заявою в сумі 487 грн. підтверджено квитанцією банківської установи, а тому понесені ОСОБА_2 витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду від 27 жовтня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 заборгованість за договором підряду від 13.06.2015 року в сумі 6700 (шість тисяч сімсот) грн. та судові витрати в розмірі 487 грн..

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору підряду та стягнення завданої шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: