Справа № 441/1581/15 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2596/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус&nbsp; В.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретар: Симець В.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки і піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, про надання дозволу на оформлення документів та тимчасового виїзду за межі України без згоди батька, -

встановила:

рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року у задоволені вказаному вище позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги, посилаючись на те, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи; мається невідповідність висновків суду обставинам та матеріалам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, зокрема, апелянт зазначає, що судом не враховано її твердження про тимчасовий виїзд дитини з нею в Іспанію з першого червня по 1 вересня 2016 року для оздоровлення дитини, побачення дитини з бабцею, яка там проживає та працює, для сприяння розширенню кругозору дитини.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що в листопаді 2015 року ОСОБА_2, з уточненням вимог в грудні 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду та на тимчасовий виїзд малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України - в Республіку Іспанію з 01.06.2016 р. по 31.08.2016 р. без згоди батька.

На обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що батько дитини відмовляється від надання згоди на тимчасовий виїзд малолітньої дочки у її супроводі за кордон, для оздоровлення на морі та відпочинку в бабусі за межами України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини.

Відмовляючи у задоволені вимог позивача районний суд виходив з того, що позивачка просить надати дозвіл на тимчасові поїздки малолітньої за кордон, але її вимога не містить конкретної інформації куди вона має намір виїхати з малолітньою дитиною, оскільки зазначила «до країн Шенгенського договору, в тому числі до країни Іспанії, Республіки Польщі».

Однак повністю з таким висновком районного суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів) опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 вищевказаного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску або якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном.

Пункт 2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, передбачено, що виїзд неповнолітнього за кордон в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків допускається, якщо є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

Як під час розгляду в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції твердження позивача зводяться до того, що вона просить надати дозвіл на оформлення малолітній дочці всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів за кордон і у зворотному напрямку до Іспанії без згоди батька дитини, у тому числі виготовлення проїзного документа дитини, отримання відповідних дозволів в консульських установах (віз) та дозволити тимчасовий виїзд за межі України до країни Шенгенського договору, зокрема до Іспанії, малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу та супроводу її батька ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_2 в термін з 01.06.2016 р. по 31.08.2016 р.

На підтвердження своїх вимог позивачка покликається на медичні документи щодо здоров'я та рекомендації лікарів про теплий відпочинок дитини, морське повітря. Крім того, позивачка пояснила, що хоче провідати із своєю дочкою свою матір та бабусю дочки, яка їх запрошує в Іспанію, де вона проживає та працює.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі. Вони є батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8).

Відповідно до медичних документів ОСОБА_5 постійно хворіє та знаходиться на обліку в педіатричному кабінеті у зв'язку із захворюванням (а.с.9).

Представленими позивачкою документами підтверджується, що за кордоном, а саме в м. Денія (Королівство Іспанія), проживає її матір ОСОБА_7, яка запрошує позивачку з внучкою на оздоровчий відпочинок на морі, гарантує їхній проїзд, проживання, харчування; що ОСОБА_7 легально проживає в АДРЕСА_1, має дозвіл на працевлаштування та працює в компанії «Франсіско Баскон Карбахал», має медичне страхування (а.с.62-79).

Відтак, зазначене підтверджує, що позивачка має родича за кордоном - матір, до якої має намір поїхати у гості з дитиною та з метою оздоровлення дитини.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 р., яка набрала чинності для України 27.09.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Однак, вирішуючи зазначений спір районним судом вище наведене не враховано.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження твердження відповідача, що позивачка бажає виїхати на постійне місце проживання за кордон, у справі немає, а відповідачем не представлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду підлягає до скасування.

З урахуванням того, що законодавцем надано право суду приймати рішення щодо виїзду дитини за кордон при умові строкової конкретно визначеної поїздки із зазначенням країни та часу перебування, та відмови одного з батьків у наданні згоди на цей виїзд, колегія суддів приходить до висновку про ухвалення нового рішення про часткове задоволення вимог - із зазначенням держави спрямування - Королівство Іспанія, та часового проміжку перебування у цій державі з дочкою - з 01 червня 2016 року по 31 серпня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з урахуванням вищенаведеного з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 023 грн. 12 коп. за подання позовної заяви (487,20 грн. (а.с.1) та апеляційної скарги (535,92 грн. (а.с.55).

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 4 ст. 309, ч. 2 ст.314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 на період з 01 червня 2016 р. по 31 серпня 2016 р. до Королівства Іспанія.

Дозволити ОСОБА_2 без згоди батька ОСОБА_4 оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини ОСОБА_5 за межі України на період з 01 червня 2016 р. по 31 серпня 2016 р. до Королівства Іспанія.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 023 грн. 12 коп. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.