Справа № 490/9208/16-ц
н/п 2/490/3333/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

07 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" про відшкодування майнової шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 4 112 грн. 88 коп.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/9208/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь 4 112 грн. 88 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, належного їй на праві власності.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що 11 лютого 2016 року сталася ДТП, в якій зазнав пошкоджень належний їй на праві власності автомобіль. ДТП сталася у звязку з тим, що працівником відповідача, який є відповідальною особою за утримання вуличних шляхових мереж в м. Миколаєві, було порушено п. 3.1 ДСТУ 3587-97.

Внаслідок ДТП позивачка понесла збитки у розмірі 4 112 грн. 85 коп., з яких: 3 244 грн. 33 коп. - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки, а також 868 грн. 52 коп. додаткові витрати за оплату експертного автотоварознавчого дослідження.

Позивачка у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому, надав також до суду письмові заперечення, в яких посилався на те, що не було встановлено усіх обставин, які потягли за собою пошкодження автомобіля позивачки, не виявлено причинно-наслідковий звязок механічних пошкоджень з невстановленням відповідного дорожнього знаку, не встановлені обставини дотримання водієм автомобіля ПДР в частині дотримання швидкісного режиму, правильності оцінки водієм дорожніх умов та дорожньої обстановки, технічної справності автомобіля.

Крім того, зазначав, що розмір заявлених збитків не відповідає фактичному, оскільки, на його думку, витрати на ремонт автомобіля в частині заміни пошкоджених деталей не є реальними збитками особи, оскільки не враховують залишкову вартість замінених деталей.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року (набрала законної сили 16 травня 2016 року) ОСОБА_3, який працює на посаді виконроба КП «ЕЛУ автодоріг» було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП України.

Постановою встановлено, що 11 лютого 2016 року близько 19:00 год. ОСОБА_3, являючись відповідальною особою за утримання вуличних шляхових мереж в м. Миколаєві, порушив правила норм і стандартів ДСТУ 3587-97 п. 3.1, що виразилось у відсутності тимчасових знаків регулювання дорожнього руху та огороджень в місці вибоїни по пр-ту Героїв Сталінграду, 1, в результаті чого транспортний засіб CITROEN, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, отримав механічні ушкодження.

Вказаний автомобіль належить на праві власності позивачці ОСОБА_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

24 лютого 2016 року судовим експертом ОСОБА_5 за участю представника позивачки та представника КП «ЕЛУ автодоріг» ОСОБА_6 було складено протокол огляду транспортного засобу CITROEN С4, 2006 р. в., державний номер НОМЕР_1.

Із вказаного протоколу вбачається, що в результаті ДТП автомобіль позивачки зазнав наступних пошкоджень:

- деформація диску колеса (характер пошкоджень ремонт, покраска);

- пошкодження переднього правого колеса (характер пошкоджень заміна);

- пошкодження рульової тяги (характер пошкоджень заміна).

14 березня 2016 року судовим експертом ОСОБА_5 було складено висновок № 146 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, яким встановлено, що сума матеріального збитку, завданого позивачці, складає 3 244 грн. 33 коп.

Експертне дослідження було проведене за заявою ОСОБА_7, вартість його проведення склала 866 грн. 52 коп., які були сплачені позивачкою, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій.

21 червня 2016 року позивачка направила на адресу КП «ЕЛУ автодоріг» претензію, в якій просила відшкодувати збитки, що були завдані їй внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, у загальному розмірі 4 112 грн. 85 коп.

23 червня 2016 року позивачці було направлено відповідь на претензію, у якій підприємство зазначало, що ОСОБА_3 на час відповіді вже не є працівником підприємства, а також посилалося на те, що, на їх думку, в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 140 КУпАП, у звязку з чим відсутні також підстави для покладення обовязку з відшкодування шкоди на КП «ЕЛУ автодоріг».

За такого, позивачці було відмовлено у задоволенні претензії, у звязку з чим вона і звернулася до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Законом України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. № 198, (далі - Правила) ремонт і утримання дорожніх об'єктів що перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

У п. 11 Правил встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

Частиною 1 статті 28-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що власники або балансоутримувачі об'єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі населених пунктів забезпечують її утримання відповідно до Правил утримання вулично-дорожньої мережі населених пунктів та технічних засобів регулювання дорожнього руху, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

ОСОБА_8 правила ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 54 від 14.02.2012р.

Відповідно до п. 1.4 цих ОСОБА_8 правил віднесення номенклатури робіт до ремонту (капітального, поточного) чи утримання вулиць та доріг і встановлення міжремонтних строків служби дорожніх одягів, організацію робіт, порядок укладання договорів і порядок оплати, розроблення та затвердження проектно-кошторисної документації та порядок визначення вартості робіт з ремонту та утримання вулиць та доріг здійснюють відповідно до Порядку проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2003 року № 154, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 лютого 2004 року за № 189/8788 (далі - Порядок).

Пунктами 2.2 і 3.1 цього Порядку встановлено, що саме балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати до цього інші підприємства, організації.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року було встановлено, що виконроб КП «ЕЛУ автодоріг» ОСОБА_3, являючись відповідальною особою за утримання вуличних шляхових мереж в м. Миколаєві, порушив правила норм і стандартів ДСТУ 3587-97 п. 3.1, що виразилось у відсутності тимчасових знаків регулювання дорожнього руху та огороджень в місці вибоїни по пр-ту Героїв Сталінграду, 1, в результаті чого транспортний засіб CITROEN, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, отримав механічні ушкодження.

Вказані обставини, а саме факт недотримання працівником відповідача правил ДСТУ 3587-97, факт спричинення транспортному засобу позивачки шкоди, а також причинний звязок між діями та наслідками, в силу ст. 61 ЦПК України, є доведеними, у звязку з чим доказуванню не підлягають.

При цьому, обовязок доведення відсутності вини відповідача, відповідно до ст. 1166 ЦК України, покладається саме на відповідача, однак представник відповідача у судовому засіданні не надав таких доказів.

За такого, на думку суду, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 4 112 грн. 88 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, належного їй на праві власності, з яких: 3 244 грн. 33 коп. - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки, а також 868 грн. 52 коп. додаткові витрати за оплату експертизи, оскільки вказаний розмір збитків цілком доведений наявними у матеріалах справи доказами.

В свою чергу, відповідач, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надав до суду жодних доказів того, що ДТП сталася у тому числі з вини водія транспортного засобу, а також не надав доказів, які би спростовували розмір заподіяних позивачці збитків.

Посилання відповідача на те, що витрати на ремонт автомобіля в частині заміни пошкодженних деталей не є реальними збитками, оскільки, на його думку, не враховують залишкову вартість таких замінених деталей, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються висновком №146 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу.

Інші доводи відповідача, викладені у запереченнях, не спростовують висновків суду і фактично свідчать про непогодження із постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва, яка набрала законної сили.

Тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 4 112 грн. 88 коп.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН