У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретаря Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «АБС-УКР» (надалі ПрАТ «АБС-УКР») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди від 01.11.2014 р. за період з 26.12.2015 р. по 28.04.2016 р. в сумі 5 012,91 грн.

В судовому засіданні 01.12.2016 р. розгляд справи було відкладено на 19.12.2016 р. у зв'язку з неявкою представника позивача, який був завчасно повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням.

В судове засідання, призначене на 19.12.2016 р., представник позивача повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Про час, дату та місце проведення судового засідання, повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки на адресу позивача (згідно зворотного поштового повідомлення, 09.12.2016 р. поштове відправлення отримане уповноваженою особою - Трифоновим).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду за таких підстав.

Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. Справа перебуває в провадженні судді з 08.09.2016 р., відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 3 частини 1 статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Із листа Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

При цьому, судом враховуються відповідні положення законодавства, згідно яких на відміну від аналогічного положень раніше чинної редакції п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в якому зазначалось про повторну неявку до суду без поважних причин, у п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у редакції Закону від 07.07.2010 р. зазначено, що суд залишає заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Тобто, не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача. Зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст. 169 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України), при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р.. При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 3 ст. 89 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. У зв'язку з наведеним, положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на те, що представник позивача повторно не з'явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

За встановлених судом обставин, позивач не позбавлений права звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 169, 207, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Залишити позов Приватного акціонерного товариства «АБС-УКР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди- без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова