Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7299/16-ц Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 55 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Кочетова Л.Г., Шевчук А.М.

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ТК «Полісся Продукт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою ТОВ ТК «Полісся-Продукт»

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2016 року,

встановила:

31 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення з ТОВ ТК «Полісся Продукт» на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21770грн.40коп. за період з 02 грудня 2014 року по 29 серпня 2016 року. В обґрунтування позову зазначила, що 01 грудня 2014 року була звільнена з роботи, відповідач не розрахувався з нею повністю. Рішенням суду на її користь була стягнута заборгованість по заробітній платі, рішення не виконане. Під час розгляду справи збільшила ціну позову (а.с.70).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ ТК «Полісся Продукт» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10000грн., витрати на правову допомогу в розмірі 448грн.06коп., а на користь держави 246грн.79 коп. судового збору. В решті відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про стягнення середнього заробітку за період з 01.12.2014 року по 20.01.2015 року, урахувати співмірність заборгованості відносно середньомісячної заробітної плати позивача, відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вказує, що спір щодо виплати компенсації за невикористану відпустку виник 20.01.2015 року, стягнутий судом середній заробіток не є співмірним із заробітною платою у 1500грн., витрати на правову допомогу не підтверджені доказами.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач працювала у відповідача до 01 грудня 2014 року на посаді торгового агента відділу збуту. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року залишено без змін рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12 квітня 2016 року в частині стягнення з ТОВ ТК «Полісся Продукт» на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористану додаткову відпустку в розмірі 2982грн.20коп.(а.с.4-7). Рішення не виконане. Тримісячний строк звернення до суду, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України, який обчислюється від дати ухвалення рішенням апеляційним судом, позивачем дотримано.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі 6-144ц13 непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як розяснено Верховним Судом України в правовій позиції у справі № 6-41цс15, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Як вбачається із судових рішень спірна сума невиплаченої зарплати становила 7070грн.70коп. (4088грн.50 коп. + 2982грн.20коп.), тобто позовні вимоги задоволені на 43%. Затримка у проведенні розрахунку на день ухвалення оспорюваного рішення тривала 296 робочих днів, середньоденний заробіток дорівнює 48грн.10 коп. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку з урахування пропорційності становить 10258грн.77коп. (48грн.10коп. х 496 х 43%). Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача 10000грн., що не перевищує вищезазначену суму.

Витрати на правову допомогу підтверджені належними доказами, їх розмір визначений судом із дотриманням положень ч.3 ст.88 ЦПК України та Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ТОВ ТК «Полісся-Продукт» відхилити.

Залишити без змін рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 жовтня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: