У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/3529/16-ц

провадження № 2/0285/1814/16

16 грудня 2016 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л.Й., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

до Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили встановити факт належності земельної ділянки, розташованої на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Земельна ділянка), їхній матері - ОСОБА_4, померлої 27.10.2011 року та в порядку спадкування за законом, встановити за ними право власності на вказану Земельну ділянку в одній третій частці кожному.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачами сплачений судовий збір в неповному обсязі, в сумі 1 929,20 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (далі Закон). Відповідно до ст. 6 Закону у разі, якщо в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового чи майнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу окремо.

Оскільки в даному позові обєднані дві вимоги: встановлення факту належності Земельної ділянки немайнового характеру та визнання права власності на Земельну ділянку за трьома позивачами майнового характеру, судовий збір повинен бути сплачений за кожну вимогу окремо.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а за подання позовної заяви майнового характеру ставка складає 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плат. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1 378 грн.

Таким чином, розмір судового збору, який має бути сплачено за подання даної позовної заяви позивачами, становить: 551, 20 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та по 551, 20 грн. з кожного позивача, за позовну вимогу майнового характеру, що разом становить 2 204, 80 грн., а відтак недоплачена сума судового збору складає 275,60 грн. (з урахуванням вже сплаченої суми судового збору).

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, визначення позивачам розміру судового збору не буде перешкодою їм в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту предявлення позову до суду.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 80, 119-121, 209 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, залишити без руху.

Надати позивачам строк терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків (доплати судового збору в сумі 275, 60 грн.) та розяснити їм, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Розяснити позивачам, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору, має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.Й. Савицька