Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Бондаренко Н. В., Вікторов О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н 18.04.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначав, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Правилами користування платіжною карткою» являє собою договір.

Посилаючись на порушення відповідачем зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 31.08.2015 року становить 11 920,91 грн. та складається і заборгованості: за кредитом 1 790 грн.; за процентами по користуванню кредитом 6 855,50 грн.; за пенею та комісією 2 231,56 грн., та штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. фіксованої частки та 543,85 грн. за процентною складовою, а також просив стягнути судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судовому засіданні, надавши письмові заперечення, в задоволенні позову просив відмовити.

Крім того, відповідач пояснив, що він дійсно відкривав рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» про що свідчить наявна в матеріалах справи копія анкети-заяви, однак жодних кредитних рахунків він не відкривав та кредитних коштів не отримував, а в грудні 2012 року він загубив свій паспорт про що свідчить висновок міського відділу міліції. По картковому рахунку № 604239 за період з 01.04.2012 по 28.02.2014 року заборгованість відсутня. По факту незаконного нарахування заборгованості він звертався до правоохоронних органів, однак його заяву передано в Київ.

Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

В матеріалах справи міститься копія анкети-заяви ОСОБА_1 від 18.04.2012 року (без номера) про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват-Банку.

З тексту вказаної заяви вбачається про відсутність будь-яких посилань на відкриття ОСОБА_1 кредитної лінії або надання останньому кредитних коштів, в тому числі, відсутня вказівка про надання відповідачу кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», довідка про умови кредитування якої долучена позивачем до позовної заяви.

Згідно надісланого на запит суду листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.03.2016 року, за кредитним договором б/н, укладеним з ОСОБА_1, видано кредитну картку № 310280, що має термін дії до 31.08.2016 року.

В матеріалах справи міститься копія листа ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_1 про те, що на його імя укладено кредитний договір SAMDN3509 зобовязання по якому не виконуються (а.с. 56).

Разом з цим, копія вищевказаного кредитного договору із даним номером в матеріалах справи відсутня.

Висновком дільничного інспектора Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 07.02.2013 року про результати перевірки за зверненням громадянина ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до заяви про втрату 10.12.2012 року ОСОБА_1 паспорта громадянина України, вході перевірки встановити місце знаходження цього паспорта не виявилось можливим.

Позивачем під час звернення до суду із даним позовом до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України ОСОБА_1, який видано 27.03.2013 року.

Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором з урахуванням відсутності в матеріалах справи належних доказів його укладення та наявність у відповідача будь-яких кредитних зобовязань.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2