УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором б/н від 17 вересня 2007 року по відсотках, що нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28 жовтня 2010 року по 28 жовтня 2013 року у розмірі 6702,38 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17 вересня 2007 року, ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитному розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із строком дії до вересня 2008 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір б/н від 17 вересня 2007 року, згідно умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку .

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку ні одна із сторін не повідомила іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Дія картки ОСОБА_4 закінчилась 17 вересня 2008 року, і строк її дії позивачем не продовжений.

Відповідач внесення платежів по даному кредитному договору не проводив взагалі.

У жовтні 2013 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.(а.с. 79).

Місцевий суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки сплинув строк позовної давності, про застосування якої було заявлено представником відповідача, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Доводи позивача щодо безпідставності висновків суду першої інстанції, обґрунтовано не взято до уваги апеляційним судом, оскільки строк позовної давності в даному випадку як для стягнення заборгованості за кредитом в цілому, так і для нарахування процентів за користування грішми, слід рахувати з однієї і тієї ж дати - 17 вересня 2008 року. При цьому, позивачем не вказано обставин, які б вказували на поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
Ю.Г. Іваненко