Справа № 513/830/16-ц
Провадження № 2/513/618/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Сисоровій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 17 листопада 1984 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі дітей не мають.

ОСОБА_1 зазначила, що сімейне життя з чоловіком не склалося через різні погляди на шлюб, сім'ю та обов'язки у шлюбі. Вона є інвалідом, за станом здоров'я не працює, а відповідач зловживає алкоголем, застосовує щодо неї насильство. Любові та поваги між ними немає, подружні відносини не підтримують. На цей час примирення з чоловіком є неможливим. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється, тому позивачка просила шлюб між ними розірвати.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін "ОСОБА_1".

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у дане судове засідання не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки, заперечення проти позову не подав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.

Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 17 листопада 1984 року в Саратському районному відділі ДРАЦС, актовий запис № 39 (а.с. 6).

Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити без змін, задовольнив тим самим її клопотання.

При подачі позову до суду, ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, тому на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 17 листопада 1984 року в Саратському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану , актовий запис № 39 - розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишити без змін "ОСОБА_1".

Стягнути зі ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Рішення суду надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар