Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№317/3517/15 Головуючий у 1-й інстанції: Нікітін В.В.
Провадження № 22ц/778/3545/16 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказували, що 17.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № DNH4KP36340I46. відповідно до якого ОСОБА_4 отримала від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в розмірі 2 093 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач була ознайомлена з умовами отримання та погашення кредиту так як вона підписала Анкету позичальника № DNH4KP36340146 та ознайомилась з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит на вказану суму. ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором виконала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 08.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 45 451, 81 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в розмірі 1 712, 97 грн.; по процентам за користування кредитом в розмірі 11 762, 56 грн.; пені в розмірі 29 335, 72 грн.; фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штраф в розмірі 2 140, 56 грн.

Також позивач просив суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом. Так за положеннями ст. 261 ЦК перебіг строк позовної давності починається з дня, коли особа дізналася про порушення свого права.

Судом було зазначено, що моментом остаточного виконання зобов'язання за кредитним договором є 16 травня 2008 року, а позов заявлено лише в листопаді 2015 року.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом не було враховано, що позивач в будь-якому разі має право на отримання процентів та пені, позаяк зобов'язання не було виконане належним чином, а пеня та відсотки нараховуються, тому що це передбачено договором. Тож просив стягнути в межах строків позовної давності проценти та пеню а також заборгованість з тіла кредиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття "зобов'язання" міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Тому позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за процентами та пенею у межах строків позовної давності.

За не спростованими розрахунками позивача заборгованість по сплаті процентів за період з 4.11.2012 року по 8.10.2015 року становить 6184,70 гр. та заборгованість зі сплати пені з 4.11.2014 року по 8.10.2015 року 5 668,87 гр.

В цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В частині стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення суду першої інстанції відповідає закону та підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 314, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 2016 року скасувати в частині відмови у стягненні процентів та пені за кредитними договором та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування кредитом та пені задовольнити.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість з процентів за користування кредитними коштами у розмірі 6184,70 (шість тисяч сто вісімдесят чотири гр. 70 коп), та заборгованість зі сплати пені у розмірі 5668,88гр. ( п'ять тисяч шістсот шістдесят вісім гр. 88 коп,), а разом 11853,57 коп. (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят три гр. 57 коп)

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: