АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/1339/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2020/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року,

встановила:

26 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина.

ОСОБА_2 зазначила, що до 2003 року вона перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час ОСОБА_4 навчається у Рівненському державному гуманітарному університеті і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, однак відповідач не надає коштів на утримання сина.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 28 травня 2016 року і до закінчення сином навчання 30 вересня 2019 року.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня надходження заяви до суду 26 травня 2016 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. Вирішено питання про судові витрати. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд виходив з того, що повнолітній син сторін, ОСОБА_4, навчається та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має надавати йому у вищевказаному розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином двадцятитрирічного віку, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивачка ОСОБА_2, яка в установленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не зявилася. Від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшли письмове заперечення проти апеляційної скарги та заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши учасницю процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, неправильно витлумачив положення ст.ст. 199, 200 СК України та не дотримався приписів ст. 11 ЦПК України.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права рішення в частині стягнення аліментів підлягає зміні.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12 лютого 2003 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1 вересня 2015 року ОСОБА_4 навчається на платній основі у Рівненському державному гуманітарному університеті за спеціальністю історія (денна форма навчання). Термін завершення ним навчання 30 червня 2019 року.

ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України до таких обставин відносяться: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець повязує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 досяг 18 років та продовжує навчання, він не працює та перебуває на повному утриманні матері, ОСОБА_2, проживає у гуртожитку і здійснює плату за користування житлом.

ОСОБА_2 уклала договір на навчання сина в Рівненському державному гуманітарному університеті та оплатила це навчання за 1-й і 2-й курс.

Відповідач ОСОБА_3 створив нову сімю, в якій має двоє малолітніх дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Він працює у Відокремленому підрозділі «Південно-Західна електроенергетична система» та має стабільний дохід.

Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_4 продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати сину таку допомогу.

Разом із тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не врахував, що на утриманні ОСОБА_3 перебувають малолітні діти, що обтяжує його майновий стан.

Враховуючи матеріальне становище ОСОБА_7 і ОСОБА_4, можливість одержання останнім матеріальної допомоги від матері, ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на місяць.

Також суд неправильно визначив особу, на користь якої мають стягуватися аліменти.

ОСОБА_4, який потребує матеріальної допомоги, є повнолітньою та дієздатною особою, тому в силу ст. 199 СК України аліменти мають стягуватися на його користь, а не на користь ОСОБА_2

Крім того, суд першої інстанції не дотримався принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), яким визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2 просила суд стягувати з ОСОБА_3 аліменти з 28 травня 2016 року, тобто з часу досягнення сином ОСОБА_4 повнолітня, натомість суд присудив з відповідача аліменти починаючи з 26 травня 2016 року.

В цій частині рішення підлягає зміні.

Позов ОСОБА_2 задоволено на 66,8% (16,7х100:25), тому з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 368 грн. 20 коп. (551,20х66,8:100).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року в частині стягнення аліментів і судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 травня 2016 року і до припинення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 368 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50