Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Стрижеуса В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором б/н від 30 серпня 2013 року в розмірі 12973,75 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 2472,34 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі - 1117,10 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання - 6840,32 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1450 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі - 593,99 грн., свою вимогу обґрунтовує тим, що 30 серпня 2013 року ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг, звернулась до ПАТ КБ "Приватбанк", у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 30.08.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк" складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, станом на 15 вересня 2016 року має заборгованість за Кредитним договором б/н від 30 серпня 2013 року в сумі - 12973,75 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 2472,34 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі - 1117,10 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання - 6840,32 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1450 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі - 593,99 грн., яку позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, а також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по сплаті судового збору, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 30 серпня 2013 року ОСОБА_2 складена та підписана Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Приватбанк", де зазначено, що відповідач виявляє бажання оформити на своє ім'я платіжну картку, та підтверджує, що ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк "Приватбанк». (а.с. 10)

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" посилається на порушення відповідачем ОСОБА_2, протягом дії кредитного договору, зобов'язань щодо проведення щомісячної оплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 15 вересня 2016 року утворилася заборгованість за Кредитним договором б/н від 30 серпня 2013 року на загальну суму - 12973,75 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 2472,34 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі - 1117,10 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання - 6840,32 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1450 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі - 593,99 грн.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, як доказ укладення з відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору, посилається на Умови та Правила надання банківських послуг Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", за змістом яких, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, вказані в Анкеті-Заяві та в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом, та таким чином Клієнт надає свою згоду, що заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає укладений Догорів про надання банківських послуг.

Позивач вказує на те, що при зміні кредитного ліміту Банк керується п. 1.1.3.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків.

Крім того, вважає, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Виходячи зі змісту поданого Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" позову, останній вказує на те, що Заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно п. 2.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 р., банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Як передбачено п. 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

Як убачається з інформації яка міститься в Анкеті-Заяві ОСОБА_2, при її підписанні та погодженні, висловила бажання оформити на своє ім'я кредит, шляхом проставляння відповідних відміток в Заяві.

Виходячи з п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що підписання Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Верховний Суд України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зважаючи на те, що Умовами та Правилами надання банківських послуг встановлюють розміри винагороди за послуги банку, відповідно до типу картки, який узгоджений в Пам'ятці клієнта чи Заяві, таким чином Умови та Правила надання банківських послуг не є належним доказом узгодження сторонами типу картки, підтвердженням видачі картки клієнту та встановлення відповідного кредитного ліміту.

Крім того, позивачем Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" не доведено, що долучені до позову Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку дійсно являються складовою частиною укладеного 30 серпня 2013 року між сторонами договору у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, та враховуючи, що останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника ОСОБА_2, в свою чергу позивачем не доведено, що під час підписання Анкети-Заяви позичальник ОСОБА_2 був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Також, Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана клієнтом ОСОБА_2 не може вважатись договором, в розумінні положень ст. 626 Цивільного кодексу України, оскільки не містить відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, відомостей про зобов'язання банку надати грошові кошти (кредит), розміри кредиту та умови кредитування, зобов'язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Зміст зазначеної Анкети-Заяви зводиться до того, що клієнт ОСОБА_2 лише висловив бажання на отримання кредиту, що не може вважатись обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13)

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Зважаючи на те, що в межах даного спору судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, тому відсутні підстави для застосування до відносин, які виникли між сторонами спору, позовної давності в розумінні положень ст.261 Цивільного кодексу України, враховуючи подано до суду заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 257, 258, 261, 514, 516, 517, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082, 1085Цивільного кодексу України, Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, ст.ст.1, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 208, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я