Справа № 367/8040/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

при секретарі Кузнецовій К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу № 9, третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.10.2014 року померла ОСОБА_3.

За життя 07 жовтня 1992 року спадкодавиця склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних долях своїм племінницям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (спадкоємицям).

До спадкової маси входять: грошові вклади, квартира АДРЕСА_1.

На частину спадкового майна на грошові вклади, вони отримали свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Проте виникли труднощі в оформленні на вищевказану квартиру.

Вищевказана квартира є кооперативною квартирою «ЖБК №9».

Оскільки спадкодавиця повністю сплатила паєнакопичення за квартиру, їй була видана відповідна довідка № 58 від 19 листопада 1991 року на підставі якої вона 31.10.1991 року отримала в Ірпінському міжміському бюро технічної інвентаризації реєстраційне посвідчення.

Реєстрацію було проведено згідно інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу» Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р. (що діяла на момент реєстрації).

До 29 січня 1996 року на кооперативні квартири після повної виплати паю власнику видавалась довідка про повну сплату паю. Потім до довідки додатково оформлялось реєстраційне посвідчення, що підтверджувало реєстрацію в БТІ.

Саме ці два документи в їх сукупності розглядались як правовстановлюючі документи на квартиру.

У визначений ст. 1270 ЦК України строк вони звернулись до державного нотаріуса Бучанської міської державної нотаріально контори ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини.

Нотаріус не оформлює спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про право на квартиру, також у спадкоємиць не збереглась довідка №58 від 19 листопада 1991 року, яка фактично і була правовстановлюючим документом на підставі чого було видано реєстраційне посвідчення.

Оскільки надані ними документи на вказану квартиру не відповідали вимогам п.1 глави 8 Порядку, то нотаріус розяснила їм, що це питання необхідно вирішувати в судовому порядку. Ці обставини підтверджуються постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У звязку з вищевикладеним просять суд, визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 що померла 02.10.2014 року.

Позивачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяви з проханням слухати справу без його участі.

Представник третьої особи Бучанської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.10.2014 року померла ОСОБА_3.

За життя 07 жовтня 1992 року спадкодавиця склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних долях своїм племінницям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (спадкоємицям).

До спадкової маси входять: грошові вклади, квартира АДРЕСА_1.

На частину спадкового майна на грошові вклади, позивачі отримали свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Проте виникли труднощі в оформленні на вищевказану квартиру.

Вищевказана квартира є кооперативною квартирою «ЖБК №9».

Оскільки спадкодавиця повністю сплатила паєнакопичення за квартиру, їй була видана відповідна довідка № 58 від 19 листопада 1991 року на підставі якої вона 31.10.1991 року отримала в Ірпінському міжміському бюро технічної інвентаризації реєстраційне посвідчення.

Реєстрацію було проведено згідно інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу» Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р. (що діяла на момент реєстрації).

До 29 січня 1996 року на кооперативні квартири після повної виплати паю власнику видавалась довідка про повну сплату паю. Потім до довідки додатково оформлялось реєстраційне посвідчення, що підтверджувало реєстрацію в БТІ.

Саме ці два документи в їх сукупності розглядались як правовстановлюючі документи на квартиру.

У визначений ст. 1270 ЦК України строк позивачі звернулись до державного нотаріуса Бучанської міської державної нотаріально контори ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини.

Нотаріус не оформлює спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про право на квартиру, також у спадкоємиць не збереглась довідка №58 від 19 листопада 1991 року, яка фактично і була правовстановлюючим документом на підставі чого було видано реєстраційне посвідчення.

Оскільки надані позивачами документи на вказану квартиру не відповідали вимогам п.1 глави 8 Порядку, то нотаріус розяснила їм, що це питання необхідно вирішувати в судовому порядку. Ці обставини підтверджуються постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно до ч. 1 с. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 202, 219, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 62, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, що померла 02 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5