Справа №265/5044/16-ц
Провадження №2-о/265/467/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Байрачній І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, зацікавлені особи: Перша державна нотаріальна контора міста Маріуполя, Маріупольська міська рада, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією родиною на момент відкриття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника, ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявника, ОСОБА_3, після смерті яких залишилось спадкове майно у вигляді АДРЕСА_1, як належала спадкодавцям на праві власності. Додавала, що після смерті батька вона прийняла спадщину на 1/2 частку вказаної квартири шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Натомість після смерті своєї матері заявник не може прийняти спадщину, бо вона була зареєстрована на момент смерті ОСОБА_2 окремо від спадкодавця. При цьому вона фактично постійно мешкала разом із своєю матір'ю перед смертю спадкодавця, бо ОСОБА_2 хворіла, якій відповідно потрібен був догляд та підтримка. Таким чином вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про сприйняття спадщини на 1/2 частку АДРЕСА_1, бо вважала, що фактично її прийняла. Оскільки заявник є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, то для відновлення своїх спадкових прав за відсутності спору про спадщину просила суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем, ОСОБА_2, однією родиною АДРЕСА_1, починаючи з 2003 року до моменту відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявник, ОСОБА_1, у судовому засіданні повністю підтримала заявлені нею вимоги, які просила суд задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданій нею заяві. Додавала, що у АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 був зареєстрований, однак фактично не мешкав. При цьому шлюб між батьками заявника було розірвано ще у 1980 році. Таким чином вона не мала змоги після смерті свого батька, який помер у 2015 році прийняти спадщину на АДРЕСА_1 в цілому.

Представник Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, Харитонова І. І., не заперечувала проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1

Представники Першої державної нотаріальної контори міста Маріуполя до суду не з'явились за невідомих причин повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Вислухавши учасників процесу, які з'явились, заслухавши пояснення свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 2 листопада 1958 року Орджонікідзевським районним бюро РАЦС міста Жданова, актовий запис № 1184 від 2 листопада 1958 року, вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 11).

На підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 25 червня 1988 року, виданого Палацом одруження міста Жданова Донецької області, актовий запис № 3971, вбачається, що 2 листопада 1979 року ОСОБА_8 одружився із ОСОБА_1, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище - ОСОБА_1 (а. с. 11).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 6 листопада 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1628 від 6 листопада 2007 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 76 років (а. с. 4).

Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 23 листопада 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років, актовий запис № 1983 від 23 листопада 2015 року (а. с. 5).

Відповідно до копії актового запису про розірвання шлюбу № 375 від 28 липня 1980 року, вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, укладений 16 жовтня 1957 року, було 28 липня 1980 року розірвано.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 1 лютого 1999 року, виданого згідно із наказом-розпорядженням від 1 лютого 1999 року № 11980/п, вбачається, що АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яке також було зареєстровано в Маріупольському БТІ 19 лютого 1999 року, реєстр № 38392 (а. с. 6).

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі п. 2 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно до відповіді 1-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 12 вересня 2016 року вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відсутня, що також підтверджується копією витягу зі спадкового реєстру.

Факт реєстрації заявника в АДРЕСА_5 підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 (а. с.10).

Відповідно до акту від 14 листопада 2007 року та довідки від 14 листопада 2007 року, складених представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що за свідченням сусідів ОСОБА_1 з 2003 року по день смерті своє матері, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкала разом із спадкодавцем АДРЕСА_1 без реєстрації (а. с. 13, 14).

Свідок ОСОБА_9, у судовому засіданні вказувала, що ОСОБА_1 приходиться їй сестрою, яка постійно мешкала протягом декількох років разом із ОСОБА_2 до моменту смерті останньої, ІНФОРМАЦІЯ_2, доглядаючи спадкодавця, яка сильно хворіла та потребувала допомоги. Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 продовжувала мешкати у квартирі своїх батьків АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_10, допитаний у судовому засіданні вказував, що він є сином заявника, тому стверджував, що його мати дійсно з 2004 року постійно мешкала АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2, яка через хворобу потребувала сторонньої допомоги. Вказував, що з 2012 року він постійно мешкає в АДРЕСА_1, а на момент смерті ОСОБА_2, будучи там прописаним, він у цій квартирі не мешкав. Додавав, що батько заявника перед смертю ОСОБА_2 не мешкав у спірній квартирі, хоча там також був прописаний.

За ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі вивчених судом доказів в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, яка приходилась матір'ю заявнику, оскільки ОСОБА_1 постійно мешкала із спадкодавцем на момент смерті останньої, починаючи з 2003 року, АДРЕСА_1.

Таким чином за відсутності спору про право заявника вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом встановлення факту її постійного проживання зі ОСОБА_2, матір'ю ОСОБА_1, з 2003 року по день відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213-215, 234, 256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, зацікавлені особи: Перша державна нотаріальна контора міста Маріуполя, Маріупольська міська рада, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 2003 року по час відкриття спадщини АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя