АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2511/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2556/16Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2016 року

по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Павлишина Н.В., заінтересовані особи - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Павлишина Н.В., заінтересовані особи - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалу оскаржив скаржник, який в апеляційній скарзі просить її скасувати, та винести нову ухвалу про задоволення скарги посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2016 року змінити виключивши з мотивувальної частини наступні абзаци:

«Довідкою № 610 від 4 квітня 2014 року підтверджено, що ОСОБА_5 з 02.12.2013 року по 15.04.2014 року працював на посаді агронома у ТОВ «Мрія Центр» у с. Васильківці Гусятинського району Тернопільської області і його заробітна плата у грудні 2013 року становила 1820.91 грн., у січні 2014 року 2003,00 грн., у лютому 2014 року 2003, 00 грн., у березні 2014 року 1936 грн. 66 коп.

Даними з інформаційного реєстру фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків також свідчать, що в першому кварталі 2014 року платник податків ОСОБА_3 отримав лише доходи у виді заробітної плати на суму 5942 грн. 66 коп. у ТОВ «Мрія-Центр».

В довідці розрахунку нарахування заборгованості по аліментах від 23.01.2015 року, яка оскаржується, не вказано суми з яких проведено нарахування аліментів, а зазначені суми аліментів у січні-березні 2013 року перевищують більше як у 2 рази розмір отримуваної заробітної плати платника аліментів. Це є порушенням ч.1 ст. 195 СК України, якою встановлено, що заборгованість по аліментах, присуджених у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23.08.2013 року, ухваленому у справі № 527/1362/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яке набрало законної сили, і підлягає обов'язковому виконанню, у резолютивній частині зазначено, що при стягненні аліментів слід врахувати добровільну сплату частини аліментних виплат (зазначено конкретні суми, сплачені 13.05, 27.05, 11.07, 29.07.2013 року відповідно 2000 грн., 2000 грн., 1300 грн., 13000 грн.). Довідка-розрахунок від 23.01.2015 року врахування сплати названих сум при визначенні заборгованості по аліментах не відображає.

За встановлених обставин оскаржувану довідку державного виконавця про розмір заборгованості по аліментах не можна вважати законною. Проте,»

Вважає, що вказане суперечить матеріалам справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2. слід відмовити.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Статтею 385 ЦПК України визначено строки для звернення із скаргою на дії державного виконавця: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно із ч.1 ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною 2 ст.72 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як роз'яснено у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" строки подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, скаржник про зміст довідки-розрахунку про нарахування заборгованості по аліментах від 23 січня 2015 року, складеної старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ, дізнався у липні 2015 року, а скаргу на дії державного виконавця подав 15 жовтня 2015 року, тобто через два з половиною місяці після того, як йому стало відомо про порушення його права.

Таким чином, десятиденний строк оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця Брашован В.О. пропустив, належних доказів підтвердження поважності причин такого пропуску не надав як у суді першої так і апеляційної інстанції.

При цьому, вірно встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції мав діяти у відповідності до приписів ч.2 ст.72 ЦПК України, тобто залишити скаргу боржника на неправомірні дії старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Павлишина Н.В. щодо розрахунку суми заборгованості по сплаті з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2- без розгляду.

Натомість суд за результатами розгляду справи постановив ухвалу як про відмову в задоволенні самої скарги, так і в поновленні строків на оскарження дій державного виконавця, що суперечить положенням ст. 72 ЦПК України, оскільки право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Таким чином, прийшовши до висновку про відсутність підстав для поновлення строку, визначеного ст.385 ЦПК України, суд повинен був вирішити питання про залишення скарги без розгляду, а не застосовувати строки позовної давності передбачені ЦК України.

Зазначені процесуальні порушення є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та скасування ухвали місцевого суду з постановлення нової ухвали з цього питання.

Що стосується доводів апелянта ОСОБА_2 про виключення з мотивувальної частини ухвали деяких абзаців, то всі перелічені документи, перебувають в матеріалах справи та не викликають сумніву у суду.

Керуючись п. 2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_3 в поновленні строку на оскарження дій старшого державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Павлишина Н.В.

Скаргу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Дорош А.І. /підпис/Триголова В.М.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ Панченко О.О.