Номер провадження: 22-ц/785/8656/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення з відповідачів солідарно на його користь заборгованості за договором позики в сумі 260 610 гривень та витрат повязаних з розглядом справи, а саме: судового збору у розмірі 2606 гривень 10 копійок; транспортних витрат на пальне у розмірі 300 гривень 03 копійки; на правову допомогу у розмірі 6000 гривень, посилаючись на те, що між ним та відповідачами 20.09.2012 року був укладений договір позики, згідно якого він передав відповідачам грошові кошти в розмірі 11500 доларів США, на підтвердження чого відповідачами була написана розписка та складений графік погашення боргу. Позивач свої зобовязання перед відповідачами за вказаним договором виконав передав вказану суму, а відповідачі в свою чергу тривалий час понад строки встановлені в графіку погашення боргу, борг не сплачували, постійно вводили його в оману, користуючись дружніми стосунками, запевняли в скорому поверненні боргу, тягнули час (було заведено кримінальне провадження) у звязку з чим позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення до суду. Однак до теперішнього часу вказаний борг не погашений у звязку з чим позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на попередньому судовому засіданні не заперечували проти взяття в борг (розписка) грошей у позивача, але вважають, що вони їх відпрацювали та нічого не винні йому. В судове засідання, яке відбулося 04.10.2016 року відповідачі не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та наголосили про застосування до позовних вимог на загальну суму 9 000 доларів США строків позовної давності.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволений частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 64 800 грн., що відповідно до курсу НБУ на час прийняття рішення еквівалентно 2500 дол. США.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено у звязку з пропуском строку позовної давності.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати:

- судовий збір у розмірі 2606 грн. 10 коп.;

- транспортні витрати на пальне у розмірі 300 грн. 03 коп.;

- на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3Г подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: поновити ОСОБА_3 строк позовної давності при зверненні з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визнавши такий пропуск поважним та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 260610 грн., посилаючись на те, що судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якої просять рішення суду змінити, визначивши грошові зобовязання перед позивачем в сумі, еквівалентній 1500 дол. США, що відповідає 38370.00 грн. (курс долара США до гривні +25.580) та відшкодувати судові витрати в сумі 1272.30 грн., посилаючись на те, що судом порушені норми цивільно-процесуального законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5О підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні виходячи з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.. ст.. 213, 214 ЦПК України, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення, суд вирішує, в тому числі, і такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Оскаржуване рішення зазначеним нормам відповідає не в повній мірі та підлягає зміні з на підставі п.п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20 вересня 2012 року між ОСОБА_3, з однієї сторони та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 позичив, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали 11500 доларів США в борг, про що була складена розписка, відповідно до якої відповідачі повинні погасити борг починаючи частинами починаючи з 01.01.2013 року 3000 доларів США, 01.04.2013 року 3000 доларів США, 01.07.2013 року 3000 доларів США, 01.09.2013 року 2500 доларів США. (а.с. 9).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1, якої встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до умов договору повернення позики повинно було виконуватися рівними частками, а саме: 01.01.2013 року 3000 доларів США, 01.04.2013 року 3000 доларів США, 01.07.2013 року 3000 доларів США, 01.09.2013 року 2500 доларів США.

З тексту розписки вбачається, що сторони погодили та встановили строк дії договору і строки виконання боржниками окремих зобовязань (щомісячне повернення позики рівними частками), що входять зі змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачі звернулись до суду з заявою про застосування строків позовної давності (а.с.16).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, з тих підстав, що позивачем був пропущений строк позовної давності оскільки позивач звернувся з позовом лише 11.07.2016 року, позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до договору позики (за розпискою) лише в частині стягнення грошових коштів в розмірі 2500 доларів США за період 01.09.2013 року, що стосується інших зобовязань відповідно до графіку, то судом, правильно було застосований строк позовної давності, оскільки позивач знав про порушення його прав.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № №6-116 цс 13 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, про те що він вважає, що строк позовної давності він не пропустив з тих підстав, що він тільки у червні 2016 року зрозумів, що його права порушені та у добровільному порядку відповідачі не збираються повернути борг, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, з тих підстав, що в розписці, яка зберігається у відповідача, зазначений строк, який погоджено між сторонами про повернення боргу частками з зазначенням, кожної дати окремо (а.с. 9).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вони повернули борг у розмірі 1000 доларів США, та на цю суму необхідно зменшити стягнення за борговою розпискою, колегією суддів до уваги не приймається, з тих підстав, що з пояснень сторін слідує, що дійсно відповідачами були повернуті грошові кошти в розмірі 1000 доларів США ОСОБА_3, але це відбулось, ще у 2013 році, тобто суду не надано доказів, що ці гроші не були повернуті в рахунок тих боргових зобовязань, до яких судом було застосовано строки позовної давності.

Проте не можна погодитись із рішенням суду в частині стягнення понесених ОСОБА_3, судових витрат в розмірі - судовий збір у розмірі 2606 грн. 10 коп.; - транспортні витрати на пальне у розмірі 300 грн. 03 коп.; - на правову допомогу у розмірі 6000 грн., оскільки суд дійшов таких висновків без повного та всебічного зясування дійсних обставин справи, з урахуванням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 були понесені судові витрати, а саме сплата за пальне, але з наданої квитанції, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 71), не вбачається ким було придбане пальне, та для яких потреб.

Що стосується витрат на правову допомогу, у розмірі 6000 гривень то суду був наданий договір про юридичні послуги, але з тексту договору не вбачається деталізація проведеної роботи, що передбачено Законом України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах (а.с. 31, 72).

Стосовно стягнення судових витрат у розмірі 2606 гривен, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судові витрати пропорційно задоволенню заявлених вимог, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, заявив позовні вимоги на загальну суму 260 610 гривен, сплативши за ці позовні вимоги судовий збір (а.с. 1), рішенням суду позовні вимоги були задоволенні частково у розмірі 64 800 гривен, в звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку про стягнення судового збору з відповідачів у рівних частках пропорційно від задоволених вимог.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення судових витрат, в іншій частині залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати у розмірі 648 гривен.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г.Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець