ухвала

іменем україни

28 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

СитнікО.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що останній є власником автомобілю марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1. Вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_3 було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася 13 листопада 2013 року із вини ОСОБА_5, який керував автомобілем марки ГАЗ-2752, державний номерний знак НОМЕР_2. Із врахуванням перебування ОСОБА_5 на момент ДТП у трудових відносинах із комунальним підприємством «Автобаза санітарного транспорту» (далі - КП «Автобаза санітарного транспорту») позивачі вважать, що відшкодовувати заподіяну майнову і моральну шкоду повинні КП «Автобаза санітарного транспорту» та Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») у відповідних частках.

Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, позивачі остаточно просили стягнути з КП «Автобаза санітарного транспорту» на користь ОСОБА_3 суму витрат на евакуацію автомобіля в розмірі 400 грн, суму витрат на проведення експертизи в розмірі 550 грн, суму франшизи в розмірі 1 тис. грн, на відшкодування моральної шкоди - 5 тис. грн; стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 суму майнової шкоди у розмірі 34 604 грн 82 коп.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із КП «Автобаза санітарного транспорту» на користь ОСОБА_3 суму франшизи у розмірі 1 тис. грн, на відшкодування моральної шкоди - 1 тис. грн.

Стягнуто із ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 6 722 грн 13 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції.

Стягнуто із КП «Автобаза санітарного транспорту» на користь ОСОБА_3 суму витрат на евакуацію автомобіля у розмірі 400 грн, суму витрат на проведення експертизи у розмірі 550 грн, суму франшизи у розмірі 1 тис. грн, на відшкодування моральної шкоди - 1 тис. грн.

Стягнуто із ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди - 34 604 грн 82 коп., зобов'язавши його передати ПрАТ «УПСК» залишки автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «УПСК», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_6 від 10 листопада 2015 року відкрито касаційне провадження у справі, яку витребувано із суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року № 130/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Дербенцевої Т.П., у результаті чого 08 вересня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов'язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. ст. 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). При цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час підписання страхового полісу і настання ДТП) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 55 Конституції Україниправа та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що 25 вересня 2013 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки ГАЗ-2752, державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. М'ясоєдівській, здійснив виїзд на перехрестя з вулицею ОСОБА_7 на заборонений жест регулювальника, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, власником якого є ОСОБА_4

Відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2013 року у справі № 496/5701/13-п винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_5

Установлено, що на момент ДТП ОСОБА_5 перебув у трудових відносинах із КП «Автобаза санітарного транспорту» та керував належним підприємству автотранспортним засобом.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 березня 2013 року автомобіль марки ГАЗ-2752, державний номерний знак НОМЕР_2, застраховано у ПрАТ «УПСК» з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у сумі 50 тис. грн та франшизою у сумі 1 тис. грн.

Відповідно до звіту з визначення вартості матеріальних збитків колісного ТЗ Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, складеного ОСОБА_8, від 28 березня 2014 року № 18-03-14, загальна сума збитку прийнята рівною ринковій вартості транспортного засобу у розмірі 30 444 грн 26 коп. (на момент ДТП) або 41 326 грн 95 коп. (на момент огляду), виходячи з того, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу.

Крім того, страховиком ПрАТ «УПСК» було замовлено та отримано звіт від 31 травня 2014 року № 1704/2211-зал, складений ФОП ОСОБА_9, згідно з яким вартість пошкодженого в ДТП автомобіля марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, визначена у розмірі 17 тис. грн.

Страховиком було визначено належну до сплати суму страхового відшкодування у вигляді різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП: 30 444,26 - 17 000,00 = 13 444,26 грн.

На підставі відомостей про ДТП від 25 вересня 2013 року № 9273853, в яких вказано на порушення вимог ПДР і ОСОБА_5, і ОСОБА_3, - страховиком на підставі ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зменшено розмір страхового відшкодування: 13 444,26 / 2 = 6 722,13 грн.

Позивач у встановлений законом термін звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування і ПрАТ «УПСК» здійснило страхове відшкодування в сумі 5 722 грн 13 коп., виходячи з такого розрахунку: В (ринкова вартість автомобіля на момент ДТП) = 30 444 грн 26 коп.; Р (вартість відновлювального ремонту автомобіля) = 77 508 грн 76 коп.; З (залишкова вартість частин ТЗ після ДТП) = 17 тис. грн; У (зменшення розміру відшкодування) = 6 722 грн 13 коп. (13 444,26/2); Ф (безумовна франшиза) = 1 тис. грн; С (страхове відшкодування) = 5 722 грн 13 коп.; С = В - З - Ф - У - Ф (30 444,26 - 17 000,00 - 6 722,13 - 1 000,00) = 5 722 грн 13 коп.

Однак із вищевказаним розрахунком страхової компанії обґрунтовано не погодився суд, зазначивши, що під час розгляду справи не встановлено факту наявності вини ОСОБА_3 в ДТП.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального та процесуального права, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь позивача ОСОБА_4 суми страхового відшкодування у розмірі 6 772 грн 13 коп., а сума франшизи у розмірі 1 тис. грн, на яку зменшено страхове відшкодування, підлягає стягненню з КП «Автобаза санітарного транспорту».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, усупереч вимогам ст. ст. 10, 57, 60, 212, 303 ЦПК України не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Зокрема, помилковим є висновок апеляційного суду про застосування до спірних правовідносин ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка втратила чинність на момент підписання страхового полісу і настання ДТП, та про стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 34 604 грн 82 коп., зобов'язавши його передати ПрАТ «УПСК» залишки автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2015 року скасувати, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

О.М. Ситнік

О.В. Ступак