Номер провадження: 22-ц/785/5726/16
Головуючий у першій інстанції Шевирін А. О.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Сегеди С.М.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку неправомірним та зобов'язання здійснити перерахунок відсотків,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку неправомірним та зобов'язання здійснити перерахунок відсотків, посилаючись на те, що 22.05.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №ODTOAK01140002, відповідно до умов якого позивач отримав від банку споживчий кредит у загальному розмірі 7656,31 доларів США зі сплатою 25,00% на рік та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до 22 травня 2012 року. Також позивач зазначив, що у зв'язку з фінансовою кризою, яка виникла в державі, погіршилося його матеріальне становище, позивач не мав можливості сплачувати кредит із нарахованими банком відсотками, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту. У жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості. Вказав, що при ознайомленні з позовом ОСОБА_2 стало відомо, що з 01 листопада 2008 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку з 25,00% до 29,08% річних. Посилаючись на те, що відповідач в порушення принципу рівності сторін збільшив процентну ставку та здійснив нарахування заборгованості по кредитному договору в односторонньому порядку, при цьому не повідомив позивача про внесені зміни письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни, позивач вважав, що є підстави для визнання підвищення процентної ставки неправомірним та зобов'язання відповідача здійснити відповідний перерахунок.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку неправомірним та зобов'язання здійснити перерахунок відсотків задоволений. Визнано підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку неправомірним. Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок відсотків за кредитним договором. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також, що судом порушені норми процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явився, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 100-102).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуємоє рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що підвищення процентної ставки відбулось без дотримання процедури, а саме не був належним чином сповіщений ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що підвищення процентної ставки за кредитним договором є неправомірним, а тому судом було вирішено, що відповідач зобов'язаний здійснити перерахунок за період з 01.11.2008 року по 03.08.2015 року за процентною ставкою, визначеною в договорі.

Проте колегія суддів, погодитись з такими висновками суду не може, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії розміром 7656, 31 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25% на рік, терміном до 22 травня 2012 року (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 2.3.1 вказаного кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Про збільшення процентної ставки банк повідомив боржника ОСОБА_2, шляхом направлення листа від 01.10.2008 року, в якому було повідомлено про збільшення процентної ставки (а.с. 47).

При вирішенні питання про правомірність підвищення банком процентної ставки необхідно виходити з того, що з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про збільшення процентної ставки за укладеним з ОСОБА_2 кредитним договором, було ухвалено до набрання чинності Законом №661-У1.

Відповідно до абз. 2-3 п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Крім цього, необхідно розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 10561 ЦК.

Як вбачається з п.2.3.1 укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитного договору, ним передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку за користування кредитом з наступним повідомленням про це боржника. Підписання сторонами додаткової угоди в таких випадках договором не передбачено.

Таким чином, направивши позичальнику в передбачений договором строк повідомлення про підвищення процентної ставки, банк дотримався передбаченої договором процедури такого підвищення.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 після зміни процентної ставки, продовжував здійснювати платежі за новою ставкою.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 року по справі № 6-149цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Суд на вказані обставини уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про неправомірність дій банку щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цієї частині нового рішення.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 606 гривен 32 копійки.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 червня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку неправомірним та зобов'язання здійснити перерахунок відсотків - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 606 гривень 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ С.М.Сегеда