печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4107/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Козак О.О.,

за участю представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5, Торгово-промислової палати України до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року позивачі ОСОБА_5 та Торгово-промислова палата України (далі - ТПП) звернулися до суду з позовом до народних депутатів України ОСОБА_3, ОСОБА_6 про спростування недостовірної інформації, просили:

1. визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію таку інформацію, поширену стосовно Торгово-промислової палати України під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 у Верховній Раді України народними депутатами України ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такого змісту: «Пан ОСОБА_5 є ставлеником ОСОБА_8»; «Мають місце безпідставні відмови у засвідченні форс мажорних обставин підприємствам, які не зважаючи на територіальну приналежність до тимчасово окупованих територій залишились українськими та сплачують податки до державного бюджету»; «Уявіть собі. Крим, який на сьогодні окупований, на якому сьогодні фактично встановлено свою владу Російська Федерація досі на території Криму діє Торгово-промислова палата України і її структурний підрозділ АРК, які фактично на товарах ставлять печатки і видають сертифікати про походження цих товарів, які згодом Російська Федерація розповсюджує і має збут у Європі»; «На підставі висновків, що були видані КНІСЕ було встановлено про факт заподіяння шкоди державному бюджету України зі сторони ТПП України у сумі 32 млн. грн. Я хочу зазначити, що ці 32 млн. грн. підкріплюються кримінальні провадження, які в розслідуваних правоохоронних органів і МВС України і Генеральної прокуратури України безпосередньо»; «Ми вже дуже довгий час намагаємось із подібними покидьками ставлениками попередньої влади так би мовити наших попередньої влади, так би мовити, попередників і я вам скажу так, що якщо компетентні органи і в подальшому планують ігнорувати всі наші звернення, прохання, в кінці-кінців просто звичайно людські прохання розібратися і звернути увагу на тих людей, які до сих пір ще заробляють кошти для тої влади, того щоб фінансувати сепаратистів в АТО, ті які стріляють наших бійців ми будемо брати цю справу в свої руки. Ми ті люди, які зараз там знаємо, що вони воюють і за що вони відповідають в цій країні. Ми просто-напросто почнемо діяти і перестанемо говорити. Але коли ми почнемо діяти. Я думаю, що більшість не зовсім скажемо так будуть одобрювати наші методи боротьби з подібними покидьками»,

та спростувати таку інформацію на публічному виступі на брифінгу Верховної Ради України та принести вибачення позивачеві;

2. визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію інформацію, поширену стосовно Президента Торгово-промислової палати України ОСОБА_5 під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 у Верховній Раді України народними депутатами України ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такого змісту: «Пан ОСОБА_5 є ставлеником ОСОБА_8»; «Мають місце безпідставні відмови у засвідченні форс мажорних обставин підприємствам, які не зважаючи на територіальну приналежність до тимчасово окупованих територій залишились українськими та сплачують податки до державного бюджету»; «Уявіть собі. Крим, який на сьогодні окупований, на якому сьогодні фактично встановлено свою владу Російська Федерація досі на території Криму діє Торгово-промислова палата України і її структурний підрозділ АРК, які фактично на товарах ставлять печатки і видають сертифікати про походження цих товарів, які згодом Російська Федерація розповсюджує і має збут у Європі»; «На підставі висновків, що були видані КНІСЕ було встановлено про факт заподіяння шкоди державному бюджету України зі сторони ТПП України у сумі 32 млн. грн. Я хочу зазначити, що ці 32 млн. грн. підкріплюються кримінальні провадження, які в розслідуваних правоохоронних органів і МВС України і Генеральної прокуратури України безпосередньо»; «Ми вже дуже довгий час намагаємось із подібними покидьками ставлениками попередньої влади, так би мовити, наших попередньої влади, так би мовити, попередників і я вам скажу так, що якщо компетентні органи і в подальшому планують ігнорувати всі наші звернення, прохання, в кінці-кінців просто звичайно людські прохання розібратися і звернути увагу на тих людей, які до сих пір ще заробляють кошти для тої влади, того щоб фінансувати сепаратистів в АТО, ті які стріляють наших бійців ми будемо брати цю справу в свої руки. Ми ті люди, які зараз там знаємо, що вони воюють і за що вони відповідають в цій країні. Ми просто-напросто почнемо діяти і перестанемо говорити. Але коли ми почнемо діяти. Я думаю, що більшість не зовсім скажемо так будуть одобрювати наші методи боротьби з подібними покидьками»,

та спростувати таку інформацію на публічному виступі на брифінгу Верховної Ради України та принести вибачення позивачеві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що поширена у такий спосіб інформація про позивачів на зазначеному брифінгу відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перед численними ЗМІ, без посилань на жодні факти, дискредитувала Торгово-промислову палату України та її Президента ОСОБА_5, спаплюжила честь та принизила ділову репутацію позивачів, перекручувала факти та Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Зокрема, відповідачі зазначають, що «Пан ОСОБА_5 є ставлеником ОСОБА_8», прив'язуючи ОСОБА_5 до колишнього Генерального прокурора України ОСОБА_8, де останній має загальновідому негативну соціальну оцінку та репутацію в суспільстві. Така поширена інформація на брифінгу висвітлює в негативному світлі позивача та завдає шкоди його діловій репутації, ганьбить його.

Вислів «Мають місце безпідставні відмови у засвідченні форс мажорних обставин підприємствам, які не зважаючи на територіальну приналежність до тимчасово окупованих територій залишились українськими та сплачують податки до державного бюджету» є не підтвердженою та безпідставною, оскільки відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 09.01.2015 р. № 106/05-5.4 порядок засвідчення форс мажорних обставин визначено ст. 14 Закону України від 02.12.97 р. N 671/97-ВР «Про Торгово-промислові палати України», п. 1 ст. 14-1 якої передбачено Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин переборної сили), затвердженим Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 р. № (5).

Вислів «Уявіть собі. Крим, який на сьогодні окупований, на якому сьогодні фактично встановлено свою владу Російська Федерація досі на території Криму діє Торгово-промислова палата України і її структурний підрозділ АРК, які фактично на товарах ставлять печатки і видають сертифікати про походження цих товарів, які згодом Російська Федерація розповсюджує і має збут у Європі» не відповідає дійсності, оскільки відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати України», торгово-промислові палати є юридичними особами. Торгово-промислова палата не відповідає за зобов'язаннями створених нею підприємств та інших організацій, так само як підприємства та інші організації не відповідають за зобов'язаннями торгово-промислової лати.

Інформація «На підставі висновків, що були видані КНІСЕ було встановлено про факт заподіяння шкоди державному бюджету України зі сторони ТПП України у сумі 32 млн. грн. Я хочу зазначити, що ці 32 млн. грн. підкріплюються кримінальні провадження, які в розслідуваних правоохоронних органів і МВС України. і Генеральної прокуратури України безпосередньо» є однобічною, застарілою та не розкриває ситуацію в цілому, оскільки, на сьогоднішній день існують інші два висновки, які повністю спростовують заподіяння будь-якої шкоди в зазначеному ОСОБА_3 розмірі.

Вислів ОСОБА_6, що «Ми вже дуже довгий час намагаємось із подібними покидьками ставлениками попередньої влади, так би мовити, наших попередньої влади, так би мовити, попередників і я вам скажу так, що якщо компетентні органи і в подальшому планують ігнорувати всі наші звернення, прохання, в кінці-кінців просто звичайно людські прохання розібратися і звернути увагу на тих людей, які до сих пір ще заробляють кошти для тої влади, того щоб фінансувати сепаратистів в АТО, ті які стріляють наших бійців ми будемо брати цю справу в свої руки.... Ми просто-напросто почнемо діяти і перестанемо говорити. Але коли ми почнемо діяти. Я думаю, що більшість не зовсім скажемо так будуть одобрювати наші методи боротьби з подібними покидьками» є неприпустимими висловлюваннями та виходять за рамки депутатської етики. ОСОБА_6 в контексті попередньої промови ОСОБА_3 про позивачів продовжив її думку та оперує фразами «подібними покидьками ставленика попередньої влади», «звернути увагу на тих людей, які до сих пір ще заробляють кошти для тої влади щоб фінансувати сепаратистів в АТО», «покидьками». Таким чином складається враження, що у своєму виступі ОСОБА_6 пов'язує ОСОБА_5 із попередньою владою, яка на сьогоднішній день визиває у суспільстві значне обурення.

Під час судового розгляду справи представники позивачів змінили позовні вимоги та просили визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність ОСОБА_5 та ділову репутацію Торгово-промислової палати України, інформацію: «Пан ОСОБА_5 є ставлеником ОСОБА_8»; «Мають місце безпідставні відмови у засвідченні форс мажорних обставин підприємствам, які не зважаючи на територіальну приналежність до тимчасово окупованих територій залишились українськими та сплачують податки до державного бюджету»; «Уявіть собі. Крим, який на сьогодні окупований, на якому сьогодні фактично встановлено свою владу Російська Федерація досі на території Криму діє Торгово-промислова палата України і її структурний підрозділ АРК, які фактично на товарах ставлять печатки і видають сертифікати про походження цих товарів, які згодом Російська Федерація розповсюджує і має збут у Європі»; «На підставі висновків, що були видані КНІСЕ було встановлено про факт заподіяння шкоди державному бюджету України зі сторони ТПП України у сумі 32 млн. грн. Я хочу зазначити, що ці 32 млн. грн. підкріплюються кримінальні провадження, які в розслідуваних правоохоронних органів і МВС України і Генеральної прокуратури України безпосередньо»; «Ми вже дуже довгий час намагаємось із подібними покидьками ставлениками попередньої влади, так би мовити, наших попередньої влади, так би мовити, попередників і я вам скажу так, що якщо компетентні органи і в подальшому планують ігнорувати всі наші звернення, прохання, в кінці-кінців просто звичайно людські прохання розібратися і звернути увагу на тих людей, які до сих пір ще заробляють кошти для тої влади, того щоб фінансувати сепаратистів в АТО, ті, які стріляють наших бійців ми будемо брати цю справу в свої руки. Ми ті люди, які зараз там, знаємо, що вони воюють і за що вони відповідають в цій країні. Ми просто-напросто почнемо діяти і перестанемо говорити. Але коли ми почнемо діяти. Я думаю, що більшість не зовсім скажемо так будуть одобрювати наші методи боротьби з подібними покидьками», поширену стосовно ОСОБА_5 та Торгово-промислової палати України під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 у Верховній Раді України народними депутатами України ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та зобов'язати відповідачів спростувати таку інформацію шляхом повідомлення на публічному виступі на брифінгу Верховної Ради України про ухвалене у справі судове рішення (а.с. 138-139).

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення (а.с. 86-88, 95-99, 140-142).

Відповідач ОСОБА_6 та його представник до судового засідання не з'явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_6 надано суду письмові заперечення (а.с. 133-135)

Представники відповідачів зазначили, що поширена інформація є оціночним судженням, а відтак спростуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що під час брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_1 у Верховній Раді України народні депутати України ОСОБА_3 та ОСОБА_6 поширили інформацію про позивачів. Зокрема, ОСОБА_3 поширила таке:

«Пан ОСОБА_5 є ставлеником ОСОБА_8»; «Мають місце безпідставні відмови у засвідченні форсмажорних обставин підприємствам, які не зважаючи на територіальну приналежність до тимчасово окупованих територій залишились українськими та сплачують податки до державного бюджету»; «Уявіть собі. Крим, який на сьогодні окупований, на якому сьогодні фактично встановлено свою владу Російська Федерація досі на території Криму діє Торгово-промислова палата України і її структурний підрозділ АРК, які фактично на товарах ставлять печатки і видають сертифікати про походження цих товарів, які згодом Російська Федерація розповсюджує і має збут у Європі»; «На підставі висновків, що були видані КНІСЕ було встановлено про факт заподіяння шкоди державному бюджету України зі сторони ТПП України у сумі 32 млн. грн. Я хочу зазначити, що ці 32 млн. грн. підкріплюються кримінальні провадження, які в розслідуваних правоохоронних органів і МВС України і Генеральної прокуратури України безпосередньо».

Відповідач ОСОБА_6 продовжив виступ ОСОБА_3 та зазначив:

«Ми вже дуже довгий час намагаємось із подібними покидьками, ставлениками попередньої влади, так би мовити, наших попередньої влади, так би мовити, попередників і я вам скажу так, що якщо компетентні органи і в подальшому планують ігнорувати всі наші звернення, прохання, в кінці-кінців просто звичайно людські прохання розібратися і звернути увагу на тих людей, які до сих пір ще заробляють кошти для тої влади, того, щоб фінансувати сепаратистів в АТО, ті, які стріляють наших бійців ми будемо брати цю справу в свої руки. Ми ті люди, які зараз там, знаємо, що вони воюють і за що вони відповідають в цій країні. Ми просто-напросто почнемо діяти і перестанемо говорити. Але коли ми почнемо діяти. Я думаю що більшість не зовсім, скажемо так, будуть одобрювати наші методи боротьби з подібними покидьками».

Поширення вказаної інформації під час виступу відповідачів на брифінгу у Верховній Раді України підтверджується відеозаписом вказаного брифінгу, оглянутим у судовому засіданні (а.с. 64а).

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року 8-рп/2003 викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Враховуючи те, що 9 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_3 разом з іншими народними депутатами звернулась з депутатським зверненням до правоохоронних органів та Президента України з приводу перевірки інформації щодо діяльності Торгово-промислової палати України, яку очолює ОСОБА_5, про що зазначила безпосередньо на початку свого виступу на брифінгу, та того, що за вказаним фактом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000516 від 20.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, що стверджується ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року у справі № 757/3915/16-к, то інформація, поширена ОСОБА_3 під час брифінгу 10.12.2015 року не підлягає спростуванню відповідно до наведених положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року 8-рп/2003, оскільки перевірка вказаної інформації на її достовірність визначається в іншому порядку - в порядку кримінального судочинства.

Така інформація може та повинна бути перевірена органом досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 91 КПК України (обставини, які підлягають доказуванню) та яким за результатами досудового розслідування буде прийняте відповідне рішення.

При цьому, суд бере до уваги, що брифінг відбувся після офіційного депутатського звернення до Президента України.

Крім того, відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є публічною особою, оскільки він є Президентом Торгово-промислової палати України.

Суд дійшов такого висновку, оскільки національне та європейське законодавство не містить терміну публічна особа. Лише у п. 7 Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість особистого життя встановлено поняття «публічної фігури». Публічними фігурами є особи, які займають державну посаду і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті, будь-то в сфері політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій сфері.

Виходячи з цього можна припустити, що категорія «публічна фігура» та «публічна особа» є тотожними. Тому до публічних осіб віднесено такі категорії осіб: 1) особи, що займають державні посади; 2) особи, що користуються державними ресурсами (тобто їх праця оплачується за рахунок державного бюджету); 3) особи, що відіграють значну роль у сфері політики, економіки, мистецтва, спорту та інших сферах.

Зі змісту ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року).

Враховуючи, що позивач є публічною особою, то підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики.

Тому, судження, висловлені відповідачами з приводу позивача ОСОБА_5 не є фактичними твердженнями, а оціночними судженнями.

До такого висновку суд дійшов і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд). Зокрема, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Рішенням Європейського суду від 23 червня 2009 року у справі «Бодрожич та Вуїін проти Сербії» вказано, що свобода вираження поглядів, яка захищена ч. 1 ст. 10 Конвенції утворює одну із фундаментальних цінностей у демократичному суспільстві. Причому, це стосується не лише тієї «інформації» чи «ідей», які «приємно» отримувати та які не є образливими, а також тих, які є шокуючими чи такими, що викликають занепокоєння. При цьому, суд зауважив, що приватні особи «роблять себе відкритими» для «публічної перевірки» тоді, коли виступають на «арену публічних дебатів».

Рішенням Європейського суду від 29 червня 2005 року у справі «Соколовські проти Польщі» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду за ч. 2 ст. 10 Європейської конвенції з прав людини можливості обмеження політичної дискусії, дебатів з питань суспільного інтересу є мізерним, адже свобода вираження поглядів утворює одну із важливих засад демократичного суспільства та є основною умовою для його прогресу і самореалізації кожної особи.

Суд також погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_3, що вислів ОСОБА_3: «Пан ОСОБА_5 є ставлеником ОСОБА_8» не пов'язуєтсья безпосередньо з колишнім Генеральним прокурором України ОСОБА_8, оскільки з Інтернет-ресурсів: ІНФОРМАЦІЯ_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року під заголовком «ОСОБА_12 до сих пор присутствует в правлении Торгово-промышленной палаты» міститься наступна інформація: «Известно, что ОСОБА_5 стал руководителем ТПП Украины 2 года назад, в феврале 2013-го. До этого много лет руководил Донецкой ТПП. На посту руководителя региональной организации он заменил супругу экс-генпрокурора ОСОБА_13, которая стала работать там вице-президентом. Более того, еще летом прошлого года (как минимум) ОСОБА_13 числилась советником ОСОБА_5 уже на должности Президента ТПП».

Слово «ставленик», яке було застосовано у виступі ОСОБА_3 є похідним від слова «креатура».

Згідно з тлумачним словником ОСОБА_14 креатура ( від латинського creature - створення) - це ставленик, який займає помітне положення завдяки протекції якоїсь впливової особи.

Згідно з тлумачним словником ОСОБА_16, ОСОБА_9 креатура - це ставленик, той хто висунувся завдяки чиєї-небудь протекції.

Так як, ОСОБА_15 працювала на посаді Президента Донецької ТПП та поступилася своєю посадою Президента ОСОБА_5, зайнявши посаду Віце-президента Донецької ТПП, то суд погоджується, що ОСОБА_3 висловила свої оціночні судження щодо призначення пана ОСОБА_5 Президентом Донецької ТПП як ставленика ОСОБА_13.

З приводу висловлювання ОСОБА_3 відносно «Висновків, що були видані КНІСЕ...» слід зазначити, що інформація, зазначена в висновках КНІСЕ, незалежно від того, що є однобічною та застарілою, але вона є, а тому може бути поширеною.

Щодо виступу ОСОБА_6, то слід зазначити, що з його виступу не вбачається фактичних тверджень, які ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивачів та підлягають спростуванню, оскільки він веде мову за загальну ситуацію, яка склалася у владі, а не відносно торгово-промислової палати та ОСОБА_5

Крім того, зі змісту поширеної інформації не вбачається, що така інформація ганьбить честь та гідність позивача ОСОБА_5, завдає шкоди діловій репутації Торгово-промисловій палаті України.

Позивачами не доведено, що розповсюджена інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитують їх.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачами при поданні позову до суду, їм не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію» та ст. 10, 15, 88, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_5, Торгово-промислової палати України до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин