Справа № 226/1587/16-ц
Провадження № 2/226/698/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

10.10.2016 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

при секретарі Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування вимог зазначає, що 22.10.1998 року вона придбала у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартиру загальною площею 49,3 кв.м, в тому числі: житловою площею 29,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та 1/8 частки кухні і 1/8 частки сараю. Квартира належала продавцю на підставі заповіту. Договір купівлі-продажу за № 191 був оформлений та зареєстрований Регіональною торговою біржею «Юго-Восток» у м. Димитрові Донецької області 22.10.1998 року. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона вважала, що договір є дійсним і не потребує нотаріального посвідчення, однак нещодавно дізналася, що це не так, оскільки такий договір не є правовстановлюючим документом та, відповідно, вона не може розпорядитись своїм майном. Позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири, укладений між нею та ОСОБА_2, дійсним та визнати за нею право власності на придбану за цим договором квартиру.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності із зазначенням про наполягання на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Мирноградської міської ради до суду також не прибув. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними у справі доказами із зазначенням про відсутність заперечень проти позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2 продала, а позивач ОСОБА_1 придбала квартиру, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 49,3 кв.м, в тому числі житловою 29,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка складає 3/250 ідеальну частину багатоквартирного жилого будинку. Продаж був вчинений за одну тисячу двісті гривень.

Вказаний договір був оформлений і зареєстрований на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» 22.10.1998 року за реєстраційним № 191, що підтверджується копіями договору, технічного паспорту на квартиру (а.с. 7, 10-11).

09.11.1998 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 у Димитровському бюро технічної інвентаризації та вписане у реєстрову книгу № 14 за реєстровим № 8 стор. 218, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення (а.с. 9).

З договору купівлі-продажу вбачається, що до його підписання сторони дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу квартири, про що свідчать їх підписи у договорі (а.с. 7).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим ВРАЦС по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського МРУЮ в Донецькій області. За інформацією Димитровської міської нотаріальної контори від 04.10.2016 року (інформаційні довідки з Спадкового реєстру №45296832, №45296820), спадкові справи після смерті ОСОБА_2 не відкривалися, заповіти нею за життя не посвідчувалися (а.с. 34-36).

Правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями статті 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Однак, разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10.12.1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Враховуючи зазначене, те, що договір купівлі-продажу вищевказаного житла не був нотаріально посвідчений через реєстрацію його на товарній біржі, що є порушення зазначеної норми закону, та те, що ця угода була фактично здійснена, сторонами угоди були виконані вимоги ст.ст. 153, 224 ЦК УРСР 1963 року, досягнута згода за всіма істотними умовами договору, нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, оскільки продавець за договором померла, спадкоємців після її смерті немає, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 47, 71, 153, 203, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року, керуючись ст.ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 49,3 кв.м, в тому числі житловою 29,9 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка складає 3/250 ідеальних частин багатоквартирного жилого будинку, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, зареєстрований регіональною товарною біржею «Юго-Восток» в місті Димитрові Донецької області 22.10.1998 року за реєстраційним номером 191, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру загальною площею 49,3 кв.м, в тому числі житловою 29,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова