АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсним , укладеного ними договору купівлі-продажу .

Крім того,ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 мотивуючи заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову в даній справі задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати.

В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Судом не повно встановлені обставини справи щодо підстав перебування у володінні позивачів квартири АДРЕСА_1. Крім того, ухвала прийнята з порушенням приписів ч. 8 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи скарги підтримав.

Інші учасники процесу до суду не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем № 2 надано достатньо доказів в обґрунтування даної заяви, оскільки вказане нерухоме майно є предметом спору за даним позовом, та у разі задоволення позову, невжиття даного заходу забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними з заявленими позовними вимогами.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи ОСОБА_3, ОСОБА_4 пред'явили позов до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним без застосування наслідків недійсності правочину, що є вимогою немайнового характеру.

Таким чином висновок суду про неможливість виконання рішення суду, без накладення арешту на квартиру є помилковим. Загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу відсутня. Рішення суду про визнання угод недійсними не потребує примусового виконання.

Обраний позивачем вид забезпечення позову є не співмірним з заявленими до суду вимогами.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що квартира на яку суд наклав арешт передавалась в іпотеку ПАТ «Ерде Банк», який до розгляду справи, в якій судом накладено арешт взагалі не залучений.

Тобто, вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді арешту предмету іпотеки порушує право іпотеко-держателя.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновків, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 312 ЦПК ухвалу слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року скасувати та постановити нову, якою в задоволені заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: