АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову,

у с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до АТ «УОСК» про стягнення коштів.

У січні 2016 року позивач подала до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на всіх існуючих банківських рахунках АТ «УОСК» в межах суми заявлених позовних вимог -7002,49 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та постановлення нової ухвали про задоволення заяви.

Заявник, зокрема, посилається на те, що суд, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, не з'ясував всіх обставини справи та не взяв до уваги, що існує реальна загроза неплатоспроможності відповідача, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник АТ «УОСК» - Баранова Г.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,

_____________________________________________________

Справа № 760/22055/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4469/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того, цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивач не обґрунтував, не навів переконливих доводів та не надав суду доказів того, що невжиття таких заходів забезпечення унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 6773,85 грн. та пені в розмірі 228,64 грн.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не обґрунтовано необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на всіх існуючих банківських рахунках АТ «УОСК» в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 7002,49 грн., а також не наведено належних та допустимих доказів в обґрунтування доводів про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви.

Також є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на банківські рахунки може перешкоджати господарській діяльності юридичної особи АТ «УОСК».

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду та є безпідставними.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Л.Д. Поливач