Справа № 462/4253/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 грудня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 25267,80 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної з ПАТ КБ «ПриватБанк» Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт № б/н від 09.12.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12082,44 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписавши заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком кредитний договір. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 25.07.2016 року в нього утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 25267,80 грн., з яких 12082,44 грн. заборгованість за кредитом, 3594,52 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 8215,93 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1374,91грн. штраф відповідно до п.п.2.2 Генеральної угоди.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомленим про час, день та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 09.12.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 5). Дана угода укладена для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №SAMDN3600 від 21.11.2012 року (надалі - Договір 1), про що зазначено в преамбулі такої.

У п. 1.1. Генеральної угоди зазначено, що сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 487,08 грн., комісію на 74,98грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 832,85грн. (підпункт 1.1.1 Генеральної угоди). Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 13282,44 грн.

На підставі п. 2.1 Генеральної угоди ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12082,44 грн. на строк 24 місяці з 09.12.2014 р. по 31.12.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в розмірі 12082,44 грн., в замін на обовязок позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 604,61 грн. для погашення заборгованості за кредитом.

Даний кредитний договір є договором приєднання (ст.634 ЦК України), складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку.

Згідно Заяви від 15.04.2010 року відповідач ОСОБА_1 ствердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку своїм підписом підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в банку (а.с.4).

На підставі п.1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта з огляду на невиконання зобовязань перед банком.

Пунктом 2.2 Генеральної угоди визначено, що згідно з ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за порушення позичальником строків погашення заборгованості вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, за зобовязаннями, строк виконання яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення, заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1374,91 грн.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3), що ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно договору зобовязання, зокрема, станом на 25.07.2016 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 25267,80 грн., з яких 12082,44 грн. заборгованість за кредитом, 3594,52 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 8215,93 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1374,91грн. штраф відповідно до п.п.2.2 Генеральної угоди.

Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 09.12.2014 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведенного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача 25267,80 грн. заборгованості за кредитним договором від 09.12.2014 року, з яких 12082,44 грн. заборгованість за кредитом, 3594,52 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 8215,93 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1374,91грн. штраф.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1378 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.36).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299) 25267 (двадцять пять тисяч двісті шістдесят сім) гривень 80 копійок заборгованості за кредитним договором від 09.12.2014 року, з яких 12082,44грн. заборгованість за кредитом, 3594,52 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 8215,93 грн. заборгованість за пенею та комісією та 1374,91грн. штраф.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.