Справа № 461/309/16 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5229/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів cудової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Мікуш Ю.Р..

суддів - Левика Я.А., Приколоти Т.І.

секретар - Іванова О.О.

з участю позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про поділ квартири з присвоєнням окремої поштової адреси,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила позивач ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що після реконструкції квартира №3 та приміщення на мансардному поверсі можуть функціонувати як дві окремі квартири, оскільки обладнані окремими входами та мережами електропостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення. Суд не врахував, що відповідно до ст.317 ЦК України вона як власник має право на розподіл своєї квартири з присвоєнням окремої поштової адреси. Звертає увагу, що поза увагою суду залишились позитивні висновки щодо цього питання надані Управлінням охорони історичного середовища та Обласним комунальним підприємством «БТІ та ЕО» в яких зазначено, що розподіл на дві окремі квартири з присвоєнням окремих номерів є можливим. Крім того, така можливість передбачена п.2.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об»єктів нерухомого майна, якої суд при вирішенні справи не врахував. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи та судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 08 серпня 2011 року(а.с.6).

Згідно технічного паспорту складеного обласним КП ЛОР «БТІ та ЕО» 27.01.2011 року квартира розташована на 3 і мансардному поверсі 3-х поверхового будинку та складається з 5- ти кімнат, житловою площею 111,1 кв.м., в тому числі 1-а кімната 26,3 кв.м., 2-га кімната 8,2 кв.м., 3-я кімната 25,0 кв.м., 4-а кімната 29,7 кв.м., 5-а кімната 21,9 кв.м., кухні площею 9,6 та 12,9 кв.м., санвузли площею 2,7 та 8,8 кв.м., коридори 6,9, 1,9 та 4,9 кв.м. Загальна площа квартира становить 158,8 кв.м. Висота приміщення 3,0 та 2,86 м., яка утворилась в наслідок надання дозволу на приєднання площі горища(а.с.8).

З висновку виданого обласним КП ЛОР «БТІ та ЕО» від 19.09.2013 року №2/14178 вбачається, що розподіл квартири АДРЕСА_1 з присвоєнням окремих номерів є технічно можливий. (а.с.10)

16.01.2003 року розпорядженням № 12 Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №49 від 17.12.2002 року, параграф 5), дозволено реконструювати квартиру АДРЕСА_1, з розширенням її за рахунок площі горища згідно з поданими проектними пропозиціями. (а.с.16).

24.01.2005 року погоджено проект реконструкції з розширенням кв. АДРЕСА_1 в управлінні охорони історичного середовища міста, санепідемстанція та по інспекції Галицького району м. Львова. Надано дозвіл на будівельні роботи. (а.с.13).

Звертаючись з позовом позивач посилалась на те, що приміщення на третьому та в мансардному поверсі обладнані мережами електропостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення від внутрішньобудинкових мереж, таким чином можуть функціонувати як дві окремі квартири. В підтвердження своїх вимог посилається на Довідку № 12/13190, видану Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 10.12.2013 р., відповідно до якої є технічно можливим розділити її квартиру з присвоєнням окремих номерів та на Висновок Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради № 04-997 від 15.07.2013 р. в якому зазначається про можливість перепланування квартири № 3 з розподілом на дві окремі квартири. Стверджує, що у вищевказаній квартирі постійно проживає позивач, її син з дружиною та онуком. Фактично вона користується лише житловим приміщенням на третьому поверсі, а син з сім»єю житловими приміщеннями, розташованими на мансардному поверсі. Вказує на те, що загальна площа квартири є досить великою та комунальні платежі є занадто обтяжливі для неї у зв»язку з чим звертається з позовом. Крім цього зазначає, що в подальшому має намір відчужити приміщення, розташоване в мансардному поверсі своєму синові, однак не в змозі це зробити, оскільки квартира не розділена на дві окремі квартири, і не має окремих поштових номерів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що позивач в силу вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надала суду доказів, які б давали підстави для задоволення позову, оскільки посилання позивача на велику вартість комунальних послуг та в подальшому відчуження приміщення на мансардному поверсі синові, не дає підстав для поділу квартири, і як власник, позивач може розпоряджатись майном в інший спосіб.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У п.2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 N 55 поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

У п.п. 19,21 Положення про порядок присвоєння поштових адрес на об'єкти нерухомого майна затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.12.2008 № 1380 "Про порядок присвоєння поштових номерів на об'єкти нерухомого майна" з змінами внесеними рішенням № 606 від 08.08.2014року визначено, що поділ нерухомого майна на самостійні об'єкти права власності і присвоєння кожному об'єкту поштової адреси можливі при відповідності поділу державним будівельним нормам, стандартам і правилам та при можливості закріплення окремих земельних ділянок за новими виділеними об'єктами з врахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельної ділянки відповідно до затвердженої проектної документації та вимог земельного законодавства.

Окремі поштові адреси можуть бути надані таким об'єктам нерухомого майна, що мають окремі входи та відповідають проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, передбаченим для окремих об'єктів відповідного функціонального призначення.

Як вбачається з відповіді Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21.12.2015 року, яку позивачка не оскаржувала у встановленому порядку, при обстеженні квартири встановлено невідповідність фактичного стану квартири АДРЕСА_1 поданому технічному паспорту на квартиру, який був підставою для оформлення права власності, а саме відсутні сходи між приміщеннями пл. 8,2 кв.м. та пл..6,9 кв.м., однак влаштовані дерев»яні сходи з приміщення коридору мансардного поверху на додатково влаштоване приміщення піддашшя, яке не знаходиться у власності.

Причиною повернення поданого пакету документів для присвоєння окремого номера стала відсутність дозвільних документів на здійснення реконструкції з відхиленням від погодженого проекту.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач обрала невірний спосіб захисту посилаючись на відмову відповідача провести розподіл квартири на дві окремі та присвоїти кожній з них окрему поштову адресу, оскільки останній не було відмовлено у розподілі квартири та наданні адреси, а лише звернуто увагу на невідповідність фактичного стану квартири затвердженій проектній документації.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надала достатніх доказів про порушення її прав відповідачем та такі можуть бути захищені лише в судовому порядку.

Верховний Суд України у справі №6-130цс13 висловив правову позицію та зазначив, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Враховуючи те, що фактичний стан квартири не відповідає затвердженій проектній документації на підставі якої за позивачкою було визнано право власності на квартиру, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесульного права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливее рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення ухвалене з дотриманням вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: Я.А.Левик

Т.І. Приколота