___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4143/16-ц
Провадження № 2/520/2915/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.04.2016 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про розірвання шлюбу визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.04.2016 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено попереднє судове засідання.

Надалі відповідач ОСОБА_2 надав до суду зустрічну позовну заяву, яка була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом, до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення факту належності майна на праві приватної власності.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 19.12.2016 року в попередньому судовому засіданні визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, по справі №520/4143/16-ц, щодо врегулювання предмету спору. Провадження по цивільній справі №520/4143/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, в частині вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення факту належності майна на праві приватної власності закрито. Продовжено розгляд цивільної справи №520/4143/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 19 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №999 від 19 листопада 2004 року.

Позивач зазначила, що за час шлюбу вони спільних неповнолітніх дітей не мають, та посилається на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, у звязку з чим примирення між ними неможливе.

Позивач ОСОБА_1 у попередньому судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити, шлюб між нею та відповідачем розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб між ним та позивачкою.

Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 листопада 2004 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №999 від 19 листопада 2004 року.

За час перебування сторін у шлюбі спільних неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї.

Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.

Враховуючи все вищевикладене, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 130, 174, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мітьокіна) ОСОБА_4, зареєстрований 19 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №999 від 19 листопада 2004 року.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мітьокіна) ОСОБА_4 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачеві ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мітьокіна) ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишити прізвище «Клінкевич».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Калініченко Л. В.