печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І.В.,

при секретарі - Бажан О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Територіальний сервісний центр районного сервісного центру МВС в м. Києві про визнання права власності на майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, у якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд:

- визнати за нею право власності на транспортний засіб (автомобіль) марки «Porsche Cayenne» (кузов НОМЕР_1, за новим виданим номерним знаком НОМЕР_3), зареєстрований на відповідача ОСОБА_3;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки «Porsche Cayenne» (кузов НОМЕР_1) від 23.02.2015 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 недійсним;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки «Porsche Cayenne» (кузов НОМЕР_1) від 23.02.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним.

- витребувати у ОСОБА_3 автомобіль марки «Porsche Cayenne» (кузов НОМЕР_1) та передати його позивачу.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач послалася на те, що відповідач ОСОБА_2 проти її волі як законного власника здійснив перереєстрацію автомобіля марки «Porsche Cayenne» (номер кузова НОМЕР_1) на своє ім'я, а потім продав його відповідачу ОСОБА_3

Вказуючи на порушення свого права власності на належний їй автомобіль «Porsche Cayenne», позивач зазначила, що технічний паспорт та ключі від автомобіля нікому не передавала та не мала такого наміру, як і не бажала його продавати, з приводу незаконного відчуження транспортного засобу здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000106.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_4 заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на недоведеність позивачем своїх вимог.

У судове засідання не з'явився відповідач ОСОБА_3, присутня його представник ОСОБА_5 заперечила проти позову й також просила відмовити, вказуючи на те, що її довіритель - відповідач є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу - автомобіля марки «Porsche Cayenne».

Третьою особою у справі Територіальний сервісний центр Районного сервісного центру МВС в м. Києві, яка була замінена з третьої особи - Третього відділення МРЕВ ДАІ Святошинського РУ УМВС України внаслідок реорганізації останньої, представника направлено у судове засідання не було, повідомлявся про час, дату, місце судового розгляду справи належним чином, заяви, клопотання не були направлені до суду.

Суд, заслухавши обґрунтування позивача та її представника, заперечення представників відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, покази допитаних свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, а саме, за ч. ч. 1-3 вказаної статті Кодексу, не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; такі, що визнані судом загальновідомими; не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили.

Обов'язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить автомобіль марки Porsche (модель Cayenne, тип універсал-В легковий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, 2012 року випуску), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 18.02.2014, виданим Третім відділенням МРЕВ ДАІ Святошинського РУ УМВС України, номерний знак НОМЕР_2 /т. І а. с. 37/.

Також встановленими під час судового розгляду є обставини, що 23.02.2015 відповідач ОСОБА_2 отримав у ПП «Фарт-1» у м. Києві довідку-рахунок серії НОМЕР_5 про те, що йому продано і видано автомобіль марки Porsche Cayenne, двигун НОМЕР_6, номер кузова НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, вартістю 1500100 грн. 00 коп. /т. І а. с. 39/.

25.02.2015 у ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві відповідач ОСОБА_2 здійснив перереєстрацію автомобіля марки Porsche (модель Cayenne, тип універсал-В легковий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1) на своє ім'я, про що отримав свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_7 та номерні знаки НОМЕР_8 /т. І а. с. 41-42, 43/.

Окрім того, 25.02.2015 відповідач ОСОБА_3, на підставі укладеного договору між ним і відповідачем ОСОБА_2, отримав у ТОВ «Амалла» довідку-рахунок серії ААЕ № 0888014, що надало йому можливість здійснити перереєстрацію спірного автомобіля на себе, та отримати номерний знак НОМЕР_3, оформивши заяву № 584774685 у ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві /т. І а. с. 45, 46, 48/.

Посилаючись на порушення своїх майнових прав, позивач вказала на ті обставини, що автомобіль був незаконним шляхом відчужений, оскільки вона згоди на купівлю-продаж транспортного засобу та його перереєстрацію не надавала, та у подальшому відбулася перереєстрація автомобіля шляхом підроблення договорів купівлі-продажу, також без її згоди. Внаслідок вказаних дій відповідачів транспортний засіб позивачем був втрачений,

Як вбачається з письмових пояснень відповідача ОСОБА_2, поданих 25.02.2015 при зверненні до ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві Начальнику центру, між ним і позивачем була досягнута домовленість щодо розподілу подружнього майна, відповідно до якої, автомобіль марки «Porsche Cayenne» залишається у його власності, але надати технічний паспорт даного автомобіля для перереєстрації не вбачається можливим у зв'язку з його втратою /т. І а. с. 38/.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0000608 від 07.05.2016, 24.04.2015 за заявою позивача ОСОБА_1 про злочин були внесені відомості Прилуцьким МВ УМВС до ЄРДР за №0000608 за фактом зникнення її транспортного засобу марки Porsche (модель Cayenne, тип універсал-В) реєстраційний номер НОМЕР_2 /т. І а. с. 35/.

Встановлено судом, що УМВС України в Чернігівській області розслідує кримінальне провадження, внесене від 24.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Постановою Прилуцької міжрайонної прокуратури кримінальні провадження № 000608, № 0003945 та № 0000106 об'єднано в одне провадження, якому присвоєно № 0000106.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2016 накладено арешт, із забороною вчиняти будь-які дії, на транспортний засіб «Porsche Cayenne» (синього кольору, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д. н. з. НОМЕР_9), який належить ОСОБА_3, у кримінальному провадженні № 0000106 від 24.04.2015, розпочатого за фактом заволодіння автомобілем «Porsche Cayenne» (д. н. з. НОМЕР_2) ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_2, як вказано у фабулі ЄРДР, за кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України /т. ІІ а. с. 134-135/.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2016, представнику ОСОБА_7 - ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту майна - транспортного засобу «Porsche Cayenne» (синього кольору, 2012 року випуску, кузов у кримінальному провадженні № 0000106№ НОМЕР_1, д. н. з. НОМЕР_9), який належить ОСОБА_3 /т. ІІ а. с. 178-179/.

Також ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2016, представнику ОСОБА_7 - ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту майна - транспортного засобу «Porsche Cayenne» (синього кольору, 2012 року випуску, кузов у кримінальному провадженні № 0000106№ НОМЕР_1, д. н. з. НОМЕР_9), який належить ОСОБА_3 /т. ІІ а. с. 180/.

Окрім того, згідно з висновком експерта № 2918-2920/15-24 від 09.10.2015 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної постановою від 28.09.2015 старшого слідчого в особливо важливих справах СУ УМВС України в Чернігівській області Мельниковим С. О., підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Одержав» у наданій для дослідження довідці-рахунку серії НОМЕР_5, виданої 23.02.2015 ПП «Фарт 1», виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням виконавцем якогось дійсного підпису ОСОБА_2 /т. ІІ а. с. 243-249/.

Допитаний у якості свідка відповідач ОСОБА_2 показав, що спірний автомобіль придбаний під час шлюбу його та позивача, був у спільній власності та користуванні подружжя, та не дарував його позивачу. Наприкінці 2014 року відносини у шлюбі погіршилися, а у січні 2015 вирішили розлучитися, домовившись, що автомобіль належатиме відповідачу, а квартира у м. Прилуки - позивачу. У січні 2015 року водій пригнав відповідачу, як він вказав, автомобіль. Свідок показав, що позивач сказала, що їй ніколи продавати автомобіль. Половину коштів від продажу автомобіля свідок, як показав, передав позивачу. За показами свідка ОСОБА_2, він повідомив відповідачу ОСОБА_3, що автомобіль не є спірним майном, авто знаходиться у нього, він хоче його продати та повернути кошти ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_9, будучи допитаним у судовому засіданні, показав суду, що він працює у ПП «Фарт-1» з 2013 року, документи оформлювалися у присутності сторін, які надають всі необхідні документи, а з листопада 2015 року діяльність товариства не здійснюється. З приводу довідки-рахунку серії НОМЕР_5, свідок показав, що не впізнає сторін та не пам'ятає вказану операцію.

Статтею 41 Конституції України встановлено право громадянина володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 ЦК України).

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що автомобіль Porsche за домовленістю з позивачем став його власністю і він мав право розпорядитися ним на власний розсуд, у тому числі здійснити переоформлення реєстрації та подальший продаж, ним не доведено та спростовуються зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи.

Судовим розглядом встановлено, що автомобіль марки Porsche був відчужений проти волі його власника - позивача ОСОБА_1 - за відплатним договором був придбаний відповідачем ОСОБА_3 в особи, яка не мала права його відчужувати, і тому позивач має право витребовувати його, відтак позовні вимоги про витребування автомобіля у ОСОБА_3 та зобов'язання його передати позивачу підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом відмовляється у задоволенні вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки «Porsche Cayenne» (кузов НОМЕР_1) від 23.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на підставі застосування наслідків недійсності правочину купівлі-продажу транспортного засобу між позивачем та відповідачем ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 203, 215, 216, 330, 387, 388, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 62, 64, 76, 88, 89, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Територіальний сервісний центр районного сервісного центру МВС в м. Києві про визнання права власності на майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Porsche Cayenne», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Porsche Cayenne», номер кузова НОМЕР_1 від 23 лютого 2015р., укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Витребувати з володіння ОСОБА_3 автомобіль «Porsche Cayenne», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3 та передати його у користування ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 365 грн. 40 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова