Єдиний унікальний номер 235/5697/16-ц Номер провадження 22-ц/775/2029/2016
Головуючий у 1 інстанції: Хмельова С.М. Єдиний унікальний номер 235/5697/16-ц
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/2029/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою працездатності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 грн..

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що суд не врахував обставин, за яких було ушкоджене здоровя позивача. Зокрема, у трьох випадках травмування позивача відбулось внаслідок його провини, про що зазначено у актах по формі Н-1 від 04 травня 2009 року, від 19 травня 2012 року, від 03 листопада 2015 року. Зміст актів позивачем не оспорений. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань. Розмір суми відшкодування, стягнений судом занадто високий та не відповідає критеріям розумності та справедливості.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням 09 грудня 2016 року представником позивача ОСОБА_2 та представником відповідача телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її присутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженими ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював протягом тривалого часу у ВАТ «ВК шахта Красноармійська Західна №1», яке було перейменоване у ПАТ «Шахтоуправління Покровське».

21.03.2009 року з позивачем стався нещасний випадок, під час якого із перекриття секцій механізованого кріплення випав кусок породи та упав на праву руку ОСОБА_1, внаслідок чого позивачу спричинено забиту розможжену рану нігтьової фаланги другого пальця правої кисті з дефектом мяких тканин, що підтверджено актами по формі Н-5 та по формі Н-1 від 04.05.2009 року.

Як вбачається з копії епікризу історії хвороби №2583/273 Димитрівської центральної міської лікарні ОСОБА_3 перебував на лікуванні у травматичному відділенні з 21.03.2009 року по 09.04.2009 року з діагнозом забита розможжена рана нігтьової фаланги другого пальця правої кисті з дефектом мяких тканин, проведена операція: ампутація другого пальця на рівні дистального міжфалангового суглоба.

14 березня 2012 року з позивачем стався нещасний випадок, під час якого він виконував роботи по пересуванню конвеєра лави та перетяжці секцій. Знаходячись під секцією №90 він управляв секцією №91, яку не було зачищено від гірничої маси, що при її перетяжці призвело до обриву рукава високого тиску, який проходив від блоку управління до домкрата задвижки, емульсія під високим тиском з відстані 1 метр попала в область лівого вуха ОСОБА_1. Внаслідок травми позивачу спричинено посттравматичну перфорацію барабанної перетинки зліва. Про нещасний випадок складено акти по формі Н-5 та Н-1 від 19 березня 2012 року.

30 жовтня 2015 року з позивачем стався нещасний випадок, під час якого пальці його правої кисті опинились затиснутими перехідною секцією до жолобів конвеєра, внаслідок чого позивачу спричинено травматичну ампутацію третього пальця на рівні дистальної третини середньої фаланги, четвертого пальця на рівні середньої третини фаланги, пятого пальця на рівні середньої третини нігтьової фаланги. Про нещасний випадок складено акти по формі Н-5 та Н-1 від 30 жовтня 2015 року.

Висновком МСЕК від 14.01.2016 року позивачу за сукупністю встановлено 40% втрати професійної працездатності: 10% повторно за трудовим каліцтвом від 21.03.2009 року, 5% повторно за трудовим каліцтвом від 14.03.2012 року та 25% вперше за трудовим каліцтвом від 30.10.2015 року.

Позивач у даній справі просив стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 40 000 грн., посилаючись на те, що йому спричинені моральні страждання внаслідок ушкодження здоровя на виробництві. Після отриманих травм він залишився без чотирьох пальців на правій руці, він не може виконувати звичні йому справи по домогосподарству, не може самостійно обслуговувати себе, почуває себе недієздатним та пригніченим, не має можливості не тільки допомагати своїй сімї, а й почувається тягарем для неї, сам факт фізичного болю, який він переніс, являється стресом для нього. Після травми вуха він недочуває, його майже постійно тривожать больові відчуття. Його фізичний та моральний стан не дозволяє йому відчувати себе повноцінною людиною, він майже постійно перебуває у подавленому стані, у звязку із чим відносини у його родині погіршилися. В достатньо молодому віці він втратив працездатність, працювати за фахом за станом здоровя він не може. Після каліцтва і втрати працездатності у нього змінились умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими, він критично відноситься до себе, як до неповноцінного в трудовому відношенні громадянина.

Задовольняючи позов частково суд врахував обставини, на які посилався позивач, та, встановивши, що внаслідок отриманих на виробництві під час виконання трудових обовязав травм здоровя позивача ушкоджене, він переносив і переносить моральні страждання, врахувавши тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характер, тривалість страждань, наявність вимушених змін у життєвих стосунках, а також принципів розумності та справедливості, обґрунтовано прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн..

Доводи апеляційної скарги про наявність провини позивача у трьох випадках травмування не є підставою для скасування рішення та відмови у позові, як про це просить заявник апеляційної карги, оскільки у кожному із актів про нещасний випадок на виробництві зазначено про порушення вимог законодавства про охорону праці не лише позивача, а і працівників відповідача.

Доводи скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань безпідставні та спростовуються наявними у справі копіями актів розслідування нещасних випадків, епікризів, медичних висновків, висновку МСЕК, якими підтверджено, що внаслідок травмування на виробництві здоровя позивача ушкоджене, у звязку з чим він переносив і переносить моральні страждання.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: