Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/7848/15 Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/778/1955/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Воробйової І.А.,

Полякова О.З.,

при секретарі Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року

у справі за позовом Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області до ОСОБА_3 про стягнення суми спричиненої шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми спричиненої шкоди.

В позові зазначав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 р. визнано незаконним та скасовано наказ директора Запорізького обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 № 98-к від 4 листопада 2014 р. про звільнення ОСОБА_4 за ст. 28, п. 2 ст. 40 КЗпП України, внаслідок чого останню поновлено на посаді головного спеціаліста відділу забезпечення якості правової допомоги Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області, стягнуто з вказаного Регіонального центру на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 18 365,84 гривень. Рішення суду позивач виконав у повному обсязі. Таким чином, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України ОСОБА_3 несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану Регіональному центру внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_4

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену шкоду у розмірі 19 047,58 гривень (сума сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, податків тощо), судовий збір.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області суму спричиненої шкоди у розмірі 18 365,84 грн., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього стягнуто суму у розмірі 18 609,44 грн. у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити або залишити заяву без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_6, представника позивача Гришина О.М., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 3 лютого 2014 р. № 6-к ОСОБА_3 з 3 лютого 2014 р. призначено на посаду директора Запорізького обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Наказом відповідача керівника Запорізького обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги 4 листопада 2014 р. № 98 ОСОБА_4 звільнено з посади головного спеціаліста забезпечення якості правової допомоги за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Наказом Міністерства юстиції України від 10 березня 2015 р. № 331/5 Запорізький обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги перейменовано в Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 р. у справі № 331/9739/14-ц визнано незаконним та скасовано наказ від 4 листопада 2014 р. № 98.

ОСОБА_4 поновлена на вищезазначеній посаді та з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області стягнуто на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу 18 365,84 гривень.

Вказане рішення виконано Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області шляхом поновлення ОСОБА_4 на посаді (наказ № 67-к від 25 травня 2015 р.), виплати останній середнього заробітку за час вимушеного прогулу (розрахункова відомість за липень 2015 р., платіжне доручення від 16 липня 2015 р. № 436).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Суд першої інстанції правильно застосував такі норми матеріального права.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 134, ст. 237 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи; такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Судом першої інстанції правильно взяті до уваги роз'яснення постанов Пленуму Верховного Суду України.

Згідно п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 грудня 1992 р. № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Колегія суддів погоджується з висновком оскаржуваного рішення, що, оскільки ОСОБА_4 було звільнено із порушенням закону за наказом директора Запорізького обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 від 4 листопада 2014 р. № 98, тому остання, як службова особа, яка видала наказ про звільнення, має в даному випадку нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів вбачає такі обставини.

З апеляційної скарги вбачається, що більша частина її доводів стосується безпідставного розгляду справи судом першої інстанції за відсутності відповідача, яка перебувала на лікуванні, про що повідомляла Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Вказані доводи не можуть спростувати висновки рішення суду по суті спору, оскільки суд апеляційної інстанції не має повноважень для направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При цьому колегія суддів виходить із того, що відповідач на підставі ст.303 ЦПК України не позбавлена можливості надати до апеляційного суду докази, якими могла би заперечувати проти позову.

В якості доказів на заперечення проти позову відповідач надала до апеляційного суду акт приймання-передачі печаток, положення про центр та змін до нього від 08.05.2015р.

Вказаний акт досліджений апеляційним судом і оцінений, як такий, що не доводить заперечення проти позову, оскільки правовою підставою для стягнення суми позову є факт незаконного звільнення працівника за наказом відповідача, наявність судового рішення про визнання цього наказу незаконним і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь працівника, що поновлений на роботі, та факт виплати працівнику присуджених коштів.

Та обставина, що на час виплати присуджених коштів ОСОБА_3 сама була звільнена з посади та передала за актом від 08.05.2015р. печатки, положення про Центр новому керівнику, не спростовують позовних вимог.

Клопотань про дослідження апеляційним судом інших доказів від відповідача у судовому засіданні не надходило.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди відповідача з рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.05.2015р. в іншій справі за позовом ОСОБА_4 про поновлення на роботі та порушення порядку виконання цього рішення є неприйнятними в цій справі і не можуть спростувати висновки оскаржуваного рішення, оскільки виходять за визначені ст.ст.11, 303 ЦПК України межі апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України ( не вказана дата подачі позову), а тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з залишенням позовної заяви без розгляду не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовані матеріалами справи. Позовна заява містить дату подання та підпис керівника позивача (а.с.2-4).

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: