РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17071/14-ц

пр. № 2/759/98/16

25 березня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарях Фещук Т.С., Ковальовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення на її користь з відповідача-1 суму страхового відшкодування в розмірі 42 525 грн. 85 коп., а з відповідача-2 - частину матеріальних збитків у розмірі 22 285 грн. 76 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., витрати на експертні послуги в розмірі 1 000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 901 грн. 72 коп.

В ході судового розгляду, після проведення у справі автотоварознавчої експертизи згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, позивачка збільшила розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача-1 суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 18 705 грн. 54 коп., інфляційні втрати в розмірі 23 094 грн. 06 коп. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 275 грн. 77 коп., а з відповідача-2 стягнути на її користь матеріальні збитки в розмірі 57 473 грн. 43 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., крім того, стягнути з відповідача-2 судовий збір.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 26.04.2014 року о 11 год. 45 хв. в м. Києві по пр-ту Корольова, 2-В, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй автомобіль «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2014 року, якою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні вищевказаної ДТП.

28.05.2014 року вона звернулась із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу до ТОВ «Експертна компанія Укравтоекспертиза-Стандарт», з метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого протиправними діями відповідача-2.

Згідно Звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №С14-314 від 09.06.2014 року, вартість матеріального збитку завданого їй як власнику вищевказаного автомобіля, становить 64 811 грн. 61 коп.

Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС5636958 застраховано у НАСК «ОРАНТА», 27.05.2014 року вона звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування та надала ряд інших необхідних документів.

28.08.2014 року відповідач-1 надіслав їй листа, яким повідомив, що ним прийнято рішення про визнання випадку страховим та виплату їй страхового відшкодування в сумі 42 525 грн. 85 коп.

Проте, станом на дату звернення до суду, страхове відшкодування вона не отримала.

Отже, у неї виникло право стягнути з відповідача-1 нараховану суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 18 705 грн. 54 коп., крім того, інфляційні втрати за весь час прострочення виконання зобов'язання в розмірі 23 094 грн. 06 коп. та три відсотки річних в розмірі 1 275 грн. 77 коп., з суми страхового відшкодування 42 525 грн. 85 коп., визнаної відповідачем-1, за період з 01.09.2014 по 01.09.2015 року, а отже загальний розмір стягнення з відповідача-1 становить 93 075 грн. 37 коп.

Щодо відповідача-2, вважає за необхідне стягнути з нього різницю між страховим відшкодуванням та загальним розміром матеріальних збитків, що становить 57 473 грн. 43 коп. (107 473 грн. 43 коп. - 50 000 грн. 43 коп.), а також вважає за необхідне стягнути з останнього на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., яка полягала в тому, що вона перенесла емоційні страждання, порушився звичний спосіб її життя, дорожньо-транспортна пригода негативно вплинула на стан її здоров'я, спричинила моральні страждання, оскільки протягом тривалого часу їй доводилось шукати грошові кошти для ремонту автомобіля, цей автомобіль був її першим і улюбленим, у зв'язку з чим його пошкодження викликало у неї пригнічений стан.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині стягнення з НАСК «ОРАНТА» на користь позивачки суми страхового відшкодування в розмірі 42 525 грн. 85 коп., в задоволенні решти позовних вимог просила відмовити.

Відповідач-2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього вищевказаних сум в повному обсязі, питання задоволення позовних вимог в частині стягнення сум з НАСК «ОРАНТА», залишив на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивачки, з урахування раніше наданих пояснень представника позивачки, представника відповідача-1, відповідача-2, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперчень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - легкового автомобіля типу «седан-В» марки «NISSAN TIIDA», державний номерний знак НОМЕР_1, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_3 (а.с.10 - копія свідоцтва про реєстрацію).

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року, накладено на ОСОБА_2 адміністратвине стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. (а.с.6 - копія постанови судді).

Вищевказаною постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 26.04.2014 року о 11 год. 45 ха., керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_2 по пр-ту Корольова, 2-В в м. Києві, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду, що призвело до пошкодження автомобілів. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав.

Як пояснила позивачка в судовому засіданні, 28.05.2014 року вона звернулась із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу до ТОВ «Експертна компанія Укравтоекспертиза-Стандарт», з метою встановлення вартості матеріального збитку.

Як вбачається з Звіту з визначення вартості матеріального збитку від 09.06.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки, визначений за витратним підходом складає 88 422 грн. 18 коп., ринкова вартість вказаного автомобіля, визначена за порівняльним підходом може складати 139 419 грн. 41 коп. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ станом на 09.06.2014 року складає 64 811 грн. 61 коп. (а.с.11-27 - копія Звіту).

Згідно Дослідження №АА1815МТ-20.08/5, складеного 20.08.2014 року ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «NISSAN TIIDA», державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 42 525 грн. 85 коп. (а.с.89-91 - копія дослідження).

В ході розгляду справи встановлено, що відповідальність ОСОБА_2 згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС5636958 застраховано у НАСК «ОРАНТА», у зв'язку з чим 27.05.2014 року позивачка звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом №09-02-09/16241 від 28 серпня 2014 року, НАСК «ОРАНТА» повідомив ОСОБА_1 про те, що розглянувши матеріали справи №3826, НАСК «ОРАНТА» було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 42 525 грн. 85 коп., згідно вищевказаного Дослідження від 20.08.2014 року (а.с.7 - копія листа; а.с.8 - копія страхового Акту).

Однак, як достовірно встановлено в ході судового розгляду, відповідачем-1 не виплачено позивачці визнану ним суму страхового відшкодування в розмірі 42 525 грн. 85 коп.

В ході розгляду даної цивільної справи, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_3 та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлене наступне питання: яка дійсна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Tiida», державний номерний знак НОМЕР_1, бежевого кольору, 2008 року випуску, який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_1 (а.с.102 - ухвала суду про призначення експертизи).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року, доповнено ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року наступним змістом: провести відповідні розрахунки станом на дату складання Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 09.06.2014 року, а саме станом на 09.06.2014 року (а.с.156-157 - ухвала суду).

Згідно з Висновком судового експерта №19/15-137 від 06.11.2015 року, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Nissan Tiida», державний номерний знак НОМЕР_1, станом на 09.06.2014 року може складати 107 473 грн. 43 коп. До даного Висновку додано ремонтну калькуляцію (а.с.161-166 - Висновок експерта; а.с.167-171 - Додаток №1).

Отже, задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Виходячи з вимог ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

У відповідності до ст.22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Стаття 22 в редакції Закону N 5090-VI ( 5090-17 ) від 05.07.2012 \

Страховик, зокрема, зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, що чітко визначено в п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Виходячи зі змісту ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи зі змісту ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виходячи з системного аналізу діючого законодаства України, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивачки суми страхового відшкодування в розмірі 42 525 грн. 85 коп., що також не заперечувалось представником відповідача-1 в ході судового розгляду.

Визначаючи розмір суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивачки, суд не брав до уваги Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 09.06.2014 року, оскільки під час дослідження даного Звіту та допиту в судовому засіданні оцінювача ОСОБА_4 були встановлені помилки при складанні вказаного Звіту, а також оцінювач фактично визнав завищення вартості деталей, що підлягають заміні у зазначеному Звіті, а також суд не брав до уваги висновок судового експерта №19/15-137 від 06.11.2015 року, оскільки автомобіль позивачки відремонтований і під час судового засідання 10.03.2016 року остання підтвердила цей факт, а також під час судового засідання 10.03.2016 року допитаний судовий експерт ОСОБА_5 визнав той факт, що він не бачив досліджуваний автомобіль і робив висновок відповідно до наявних матеріалів, вважаючи даний автомобіль еталоном марки виробника, не врахувавши ту обставину, що досліджуваний зразок міг бути вироблений іншим виробником і знаходитись в іншій від еталонного зразка комплектації, що фактично призвело до включення у перелік зайвих запчастин, що підлягають заміні, які не встановлені на зазначеному автомобілі, а також включенні зайвих робіт, необхідних для його відновлення і застосування більш витратного підходу для його відновлення, у зв'язку з чим суд взяв до уваги та виходив саме з висновку (дослідження) НАСК «ОРАНТА».

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивачки пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд дійшов до наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, враховуючи, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивачка відносно прострочення виплати відповідачем-1 суми страхового відшкодування, представник відповідача-1 в ході розгляду справи визнала обставини щодо невиплати суми страхового відшкодування та у урахуванням того, що відповідач-1 в будь-який момент мав можливість виплатити позивачці таку суму, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог в цій частині. В матеріалах справи міститься розрахунок пені, викладений позивачкою, з якого загалом сума пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року, становить 18 705 грн. 54 коп. (а.с.181 - розрахунок пені).

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивачки інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд дійшов до наступного.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства, а у частині 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, однак виходячи з судової практики Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного суду України, до правовідносин, що склалися між сторонамиу справі, не можуть бути застосовані наслідки, визначені в ст.ст.526, 625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак і невиконання зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків, а тому враховуючи, що позивачка у справі не є струхвальнимком за Полісом , а є потерпілою особою, позовні вимоги щодо сплати збитків від інфляції та три проценти річних є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог, пред'явлених до відповідача-2, суд дійшов до наступного.

Оскільки, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивачки суми страхового відшкодування в розмірі 42 525 грн. 85 коп., суд взяв за основу Дослідження №АА1815МТ-20.08/5, складеного 20.08.2014 року ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», то дане страхове відшкодування покрило спричинені позивачці матеріальні збитки.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача-2 моральної шкоди, суд вважає про наявність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4. у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Виходячи з роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою вищезазначеної статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Отже, в ході судового розгляду достовірно встановлено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача-2 ОСОБА_2, моральна шкода полягала, зокрема, у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна - першого і улюбленого легкового автомобіля, у зв'язку з чим вона перенесла емоційні страждання, порушився звичний спосіб її життя, дорожньо-транспортна пригода негативно вплинула на стан її здоров'я та спричинила пригнічений стан., а тому вимоги в цій частині є обгрунтованими, у зв'язку з чим, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-2 на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.2, 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3, 11, 22, 23, 258, 1166, 1167, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК України, cуд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (02081 м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д) на користь ОСОБА_1, проживаючої в АДРЕСА_1,- суму страхового відшкодування в розмірі 42 525 грн. 85 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в розмірі 18 705 грн. 54 коп. та судовий збір в розмірі 612 грн. 32 коп., а всього стягнути 61 843 (шістдесят одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, проживаючої в АДРЕСА_1,- моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а всього стягнути 3 551 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят один) грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.