АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

24 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Українець Л.Д.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця - ОСОБА_2 про розірвання договору підряду та відшкодування нанесених збитків,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року,

встановила:

у липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати Договір підряду, укладений між нею та ФОП ОСОБА_2 06.04.2015 р. і стягнути з нього сплачені кошти в сумі 17 354 грн., відсотки за користування кредитом - 321 грн. 40 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн., посилаючись на те, що вона повністю сплатила кошти, однак замовлення виконано не було.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що вона уклала 07.04.2015 р. з ФОП ОСОБА_2 договір підряду, згідно умов якого він зобов'язувався виготовити ПВХ конструкції загальною площею 7,6 кв.м. та встановити їх на балконі. За умовами договору замовник зобов'язувався сплатити 17 050 грн., а виконавець мав передати у власність замовнику виріб протягом 21 робочого дня після сплати всієї суми. Як пояснила позивач, вона здійснила оплату замовлення в повному обсязі, однак виконавець не завершив монтаж конструкцій, вимагаючи від неї додаткової сплати 5 000 грн. Оскільки монтажні роботи не закінчені, позивач просила розірвати договір та стягнути на її користь вартість замовлення, відсотки за користування кредитом, за рахунок якого було частково здійснено оплату та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умови договору не містять умов встановлення бокових панелей та підвіконня, а тому в діях відповідача не встановлено порушення умов договору.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи та пояснень позивача, між ними було укладено договір підряду, згідно якого виконавець мав виготовити ПВХ конструкції, здійснити безкоштовно демонтаж старої конструкції вікон на балконі та монтаж нової конструкції. При підписанні договору вони погодили всі вимоги щодо замовлення і позивач здійснила оплату замовленні в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи особливості виконання даного договору, виконавець проводив попередній огляд та замірювання розміру конструкцій, які мали ним виготовлятися та монтуватися, а тому предметом даного договору було не тільки виготовлення ПВХ конструкцій, а і комплекс робіт по їх монтажу. Отже ще до укладення договору виконавцю було достеменно відомо умови виконання майбутнього монтажу ПВХ конструкцій в стані, повністю придатному для їх майбутньої експлуатації. З наданих позивачем фотографій слід зробити висновок, що належний монтаж нової конструкції після демонтажу старого віконного блоку не міг бути проведений без встановлення бокових панелей та підвіконня. Отже висновок суду першої інстанції, про те, що встановлення бокових панелей та підвіконня не було передбачено умовами договору, а тому з боку відповідача відсутні порушення умов договору, не відповідає наявним в справі доказам.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання визначені в ст. 611 ЦК України, в якій передбачено: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Протягом розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції відповідач своїх заперечень щодо заявлених вимог не подавав.

В ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Враховуючи встановлений факт порушення виконавцем умов зобов'язання щодо належного монтажу конструкцій, заявлена позивачем вимога про розірвання договору підлягає задоволенню. Наслідком розірвання договору є стягнення на користь позивача всієї сплаченої суми на його виконання, а позивача слід зобов'язати повернути відповідачу виготовлені конструкції.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на її користь відсотків за користування кредитом відповідно до укладеного нею з ПАТ «»Акцент-банк» кредитного договору. Сплата відсотків за користування кредитним коштами була передбачена Умовами кредитування в ПАТ «Акцент-банк» та укладеним позивачем договором, який не оспорено та виконано позивачем належним чином.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодування завданої моральної шкоди передбачено внаслідок недоліків продукції.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Договір №ЕJ-599L, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 354 грн. та судовий збір в сумі 276 грн. 75 коп.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 виготовлені конструкції загальною площею 7,6 кв.м.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 759/12163/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2259/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Ключник А.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.