Справа № 344/704/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1741/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С.О.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Банк національний кредит» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ПАТ «Банк національний кредит» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 10 березня 2015 року між ПАТ «Банк національний кредит» та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Стандартний» № 105525-ДР-002, відповідно до умов якого банк отримав вклад в сумі 1 050 000,00 грн. строком до 10 червня 2015 року та зі сплатою відсотків в розмірі 24,0 проценти річних.

Банк зазначав, що умовами договору банківського вкладу було передбачено, що у випадку розірвання депозитного договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2,0 проценти річних.

12 травня 2015 року відповідач звернувся до банку із заявою про дострокове розірвання депозитного договору, 14 травня 2015 року між банком та відповідачем укладено договір про внесення змін до депозитного договору № 3, згідно з умовами якого банк прийняв на себе зобов'язання сплатити відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.

Зазначав, що уповноваженою особою ФГВФО було проведено перевірку договору про внесення змін № 3 до депозитного договору, укладеного між відповідачем та позивачем та було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилаючись на те, що у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою відповідач отримав від банку необґрунтовану виплату грошових коштів у розмірі 28 584,25 грн., банк просив зобов'язати відповідача повернути ПАТ «Банк національний кредит» грошові кошти в розмірі 28 584,25 отриманих за договором про внесення змін № 3 від 14 травня 2015 року до договору банківського вкладу «Стандартний» № 105525-ДР-002 від 10 березня 2015 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення уповноважена особа ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що уповноваженою особою ФГВФО було здійснено перевірку та встановлено, що додаткова угода є нікчемною з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 28 584,25 грн.

Вказує, що позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, проте судом при дослідженні доказів зроблено неправильні висновки.

При постановленні рішення судом не було надано правової оцінки доказам стосовно укладення додаткової угоди, а посилання суду на недоведеність позивачем обставин безпосереднього встановлення законом нікчемності правочину є не вірними, оскільки нікчемність правочину закріплена у п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, судом не було враховано, що внаслідок укладення зазначеного договору про внесення змін до договору банківського вкладу банк відмовився від права утримувати із суми депозиту, яка повертається вкладнику, різницю між сумою раніше сплачених вкладнику процентів та сумою процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання в режимі відеоконференції представник уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку був повідомлений.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду повторно не з'явилися, про час та місце судового розгляду належним чином були повідомлені.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин нікчемності правочину.

Проте, такий висновок зроблено в порушення норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2015 року між ПАТ «Банк національний кредит» в особі Івано-Франківського відділення та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу «Стандартний» № 105525-ДР-002 строком на 3 (три) місяці (92 дні) в національній валюті (без капіталізації процентів), відповідно до умов якого банк отримав вклад в сумі 1 050 000,00 грн. на строк до 10 червня 2015 року та зобов'язувався сплачувати проценти за його користування.

Згідно п. 2.3 договору банківського вкладу, банк зобов'язувався сплачувати вкладнику проценти за користування депозитом у розмірі 24% річних.

У випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2,0 % проценти річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п. 3.7 договору).

12 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського відділення ПАТ «Банк національний кредит» із клопотанням про дострокове розірвання депозитного договору.

14 травня 2015 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін № 3 до договору № 105525-ДР-002 банківського вкладу «Стандартний», за умовами якого сторони внесли зміни до п. 3.7 депозитного договору та погодили, що у випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються без перерахування за весь період дії договору.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 червня 2015 року № 358 «Про віднесення ПАТ «Банк національний кредит» до категорії неплатоспроможних» розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк національний кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 08 червня 2015 року по 07 вересня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит» Онищука Д.В.

03 липня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит» призначено Паламарчука В.В.

Постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року № 563 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк національний кредит» з 31 серпня 2015 року.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 серпня 2015 року № 159 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною першою статті 3 зазначеного Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Нормами ч. 4 ст. 38 зазначеного Закону передбачено, що Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами та має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Проведеною перевіркою договору про внесення змін №3 від 14 травня 2015 року до договору № 105525-ДР-002 банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 (три) місяці (92 дні) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 10 березня 2015 року, укладеного між банком та ОСОБА_2 було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 28 602, 06 грн.

28 вересня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк національний кредит» було направлено відповідачу повідомлення з пропозицією повернути вказані отримані грошові кошти.

Згідно розрахунку процентів по договору банківського вкладу, з врахуванням частково повернутих коштів, поверненню підлягають кошти в розмірі 28 584,25 грн.

Частиною 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Як встановлено судом, відповідачем в добровільному порядку коштів не повернуто.

З врахуванням наведених обставин та положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів приходить до висновку, що укладення договору про внесення змін № 3 до договору № 105525-ДР-002 від 10 березня 2015 року банківського вкладу «Стандартний» є відмовою банку від власних майнових вимог, оскільки внаслідок незастосування банком перерахунку нарахованих відсотків із 24% нарахованих до 2% передбачених договором банківського вкладу до внесення до нього змін стало те, що відповідачу було виплачено 28 584,25 грн., а відтак відповідно до п.1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір від 14 травня 2015 року про внесення змін №3 до договору банківського вкладу №105525-ДР-02 від 10 березня 2015 року є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії по поверненню банку грошових коштів у розмірі 28 584,25 грн., отриманих за договором про внесення змін № 3 від 14 травня 2015 року до договору № 105525-ДР-002 банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 (три) місяці (92 дні) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 10 березня 2015 року підлягають до задоволення.

У зв'язку з наведеним, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк національний кредит» підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 2 893,80 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ «Банк національний кредит» задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ПАТ «Банк національний кредит» грошові кошти в розмірі 28 584,25 грн. отриманих за договором про внесення змін № 3 від 14 травня 2015 року до договору № 105525-ДР-002 банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 (три) місяці (92 дні) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 10 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк національний кредит» понесені судові витрати в розмірі 2 893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський