У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 94 203 грн 80 коп. для придбання автомобіля зі сплатою 20,65 % на строк до 10 жовтня 2013 року. 23 листопада 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за умовами якої щомісячна сума мінімального необхідного платежу становить 2 559 грн 67 коп.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 27 травня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 355 089 грн 02 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 94 716 грн 84 коп., заборгованість зі сплати процентів у розмірі 71 410 грн 92 коп., комісія за консультаційні послуги у розмірі 710 грн 38 коп., реструктуризована пеня у розмірі 9 834 грн 65 коп., пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 18 961 грн 11 коп., штраф відповідно до п. 5.2 додаткової угоди у розмірі 4 735 грн 84 коп., штраф відповідно до п. 5.3 додаткової угоди у розмірі 152 737 грн 07 коп. та сума індексації за період прострочення платежів у розмірі 1 982 грн 21 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на йогокористь заборгованість за кредитним договором у розмірі 355 089 грн 02 коп.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2015 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2008 року у розмірі 197 616 грн 11 коп. та 3 441 грн на відшкодування сплаченого судового збору. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2008 року у розмірі 205 423 грн 55 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 94 716 грн 84 коп., заборгованість за процентами у розмірі 71 410 грн 92 коп., комісія за консультаційні послуги у розмірі 710 грн 38 коп., реструктуризована пеня у розмірі 9 834 грн 65 коп., пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 18 961 грн 11 коп., штраф відповідно до п. 5.2 додаткової угоди у розмірі 4 735 грн 84 коп., штраф відповідно до п. 5.3 додаткової угоди у розмірі 3 071 грн 60 коп., індексація за період прострочення платежів у розмірі 1 982 грн 21 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Проте, відмовляючи у стягненні штрафу відповідно до п. 5.2 додаткової угоди у розмірі 4 735 грн 84 коп. та штрафу відповідно до п. 5.3 додаткової угоди у розмірі 152 737 грн 07 коп., суд зазначив, що банком нараховано штраф і пеню за порушення відповідачем строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, які в свою чергу є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому одночасне стягнення пені та штрафу є застосуванням до відповідача подвійної цивільно-правової відповідальності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та частково задовольняючи позов ПАТ «КБ «Надра», виходив із того, що штраф відповідно до п. 5.3 додаткової угоди до кредитного договору має розраховуватись щомісячно за період з 21 червня 2012 року до 26 травня 2013 року у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу в розмірі 2 559 грн 67 коп., а не від розміру заборгованості по сплаті мінімального необхідного платежу, що є порушенням п. 5.3 додаткової угоди.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 10 жовтня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 94 203 грн 80 коп. для придбання автомобіля зі сплатою 20,65 % на строк до 10 жовтня 2013 року. 23 листопада 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за умовами якої щомісячна сума мінімального необхідного платежу становить 2 559 грн 67 коп..

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

За нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, апеляційний суд обґрунтовано визначив, що мало місце порушення відповідачем умов кредитного договору, що полягало у невиконанні договірних зобов'язань у визначений договором строк.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У п. 5.3 додаткової угоди до кредитного договору передбачено сплату штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником вимог, а саме у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз. 1 п. 2.4 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, укладаючи кредитний договір та додаткову угоду до нього, сторони у письмовій формі досягли згоди щодо усіх істотних умов даного договору, зокрема, погодили застосування штрафу як одного з видів неустойки за порушення зобов'язань, що відповідає положенням чинного законодавства.

У ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Разом із тим апеляційний суд належної правової оцінки наявному у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором не надав, не перевірив суму заборгованості по сплаті мінімальних платежів, пені за прострочення сплати мінімального платежу та штрафу за порушення позичальником вимог, зазначених у п. 5.3 додаткової угоди до кредитного договору, який розраховано банком у розмірі 10 % від розміру заборгованості по сплаті мінімального необхідного платежу та дійшов передчасного висновку, що заборгованість у розмірі 10 % слід розраховувати від суми несплаченого щомісячного платежу.

Таким чином, апеляційний суд упорушення ст.ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК Україниназазначені положення закону уваги не звернув,не встановивдійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову ПАТ «КБ «Надра».

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик