АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8267/16 Справа № 209/2485/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року по справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року заявник звернувся до суду з поданням, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 має невиконані зобовязання покладені на неї виконавчим написом №2792 від 08.04.2016 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_3, що є підставою для обмеження її у праві виїзду за межу України, в звязку з чим головний державний виконавець просив суд обмежити боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання своїх зобовязань.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року подання головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області ОСОБА_4 задоволено, тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання згідно виконавчого провадження ВП №51341282, з виконання виконавчого напису №2792 від 08.04.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 529839,12 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і змісту подання, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу місцевого суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Тимчасово обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, місцевий суд виходив із того, що надані до подання державним виконавцем документи свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим написом нотаріуса зобовязань.

Однак, з долучених до подання документів не вбачається, що державним виконавцем було повідомлено боржника належним чином про наявність виконавчого провадження та необхідність погашення боргу. Виконавчі дії (направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, вихід за місцем проживання боржника) здійснювались за адресою 1-й провулок Котельникова, 4 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, але, згідно копій матеріалів виконавчого провадження, наявних у даній справі (копія виконавчого напису, витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно), вбачається що ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія приймає також до уваги доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не проживала у м. Дніпродзержинську, про що надала відповідні докази на підтвердження проживання її у Івано-Франківській області, зокрема довідку про склад сімї від 09.08.2016 року, медичні документи за період першої половини 2016 року.

На викладені вище факти місцевий суд уваги не звернув, належну оцінку представлених доказів в оскаржуваній ухвалі не навів; у повному обсязі обставини, що свідчать про наявність чи відсутність підстав для задоволення подання щодо тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України, не встановив.

Тому, враховуючи положення ст. 312 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий

Судді