Справа № 635/5045/16-ц
Провадження № 2/635/2406/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 серпня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,
при секретарі судового засідання - Желізовій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕіБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення в предмет іпотеки, -
Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, а також не заперечує у разі неявки відповідача проти постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, але як вбачається зі зворотних поштових повідомлень про неможливість вручення судової повістки, зазначена кореспонденція не була отримана відповідачем та була повернута на адресу у звязку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до положень ст.ст. 76-77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1», в особі заступника Директора з роздрібного бізнесу Харківської філії ОСОБА_6, що діяла на підставі довіреності від 21 березня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованої в реєстрі за номером 1285, та громадянином України ОСОБА_3 (позичальник) укладено кредитний договір №710.
Як вбачається з тексту кредитного договору, сторонами встановлено і інші істотні умови договору: термін надання - до 06 листопада 2032 року; плата за користування коштами - 13 % річних; щомісячна плата за обслуговування кредиту 112,11, що становить 0,03 % від суми кредиту (п.п. 1.3, 1.4, 1.4.1). У відповідності до листа від 07.11.2008 року №14/4-202 ОСОБА_3 було ініційовано підвищення процентної ставки за кредитним договором до 16,5 %, починаючи з 21 листопада 2008 року.
Згідно із заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.04.2009 у справі №2-2707/09, з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ВіЕіБі Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 623 776,44 грн. Рішення набрало законної сили.
У відповідності до п.1.4.2 та п.1.4.3 кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій позичальник укладає з банком у день укладення цього договору іпотечний договір - трикімнатної квартири №135, загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, сел.Циркуни, МЖК «Інтернаціоналіст», будинок №41.
Відтак, на виконання вимог п. 1.4.2 кредитного договору, 06 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1», в особі заступника Директора з роздрібного бізнесу Харківської філії ОСОБА_6, що діяла на підставі довіреності від 21 березня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованої в реєстрі за номером 1285 (іпотекодержатель), та громадянином України - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпотекодавець), укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстровано в реєстрі за №1522.
У відповідності п.2.1 іпотечного договору, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору №710 від 06.11.2007 передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру №135 (сто тридцять пять) зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, сел.Циркуни, МЖК «Інтернаціоналіст», будинок №41.
Пунктом 6.2 іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобовязання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, кредитним договором або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.
Вирішуючи спір по суті суд виходить із встановлених, наведених вище обставин справи і наступного нормативного обґрунтування.
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» термін «іпотека» визначено як вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку», позивач має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, що обумовлює основне зобовязання, а також відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо утримання і збереження предмета іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предмета іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобовязання чи умов іпотечних договорів.
Згідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого запису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Право Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлене Конституцією України та ст. 35 Закону України «Про іпотеку».
Судом встановлено, що відповідач визначені кредитним договором №710 від 06 листопада 2007 року зобовязання належним чином не виконав, що підтверджується, у свою чергу, заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.04.2009 у справі №2-2707/09, про стягнення заборгованості.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Аналогічне правове положення міститься у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Разом з тим, як вбачається з правових позицій, викладених Верховним судом України в постановах від 27 травня 2015 року (справа №6-61цс15) та від 07 жовтня 2015 року (справа №6-1935цс15), виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» судова палата у цивільних справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Так, у відповідності до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Відтак, суд погоджується з вимогою позивача про встановлення початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме, у звязку із задоволенням позову в повному обсязі, позивачу суд присуджує з відповідачів понесені ним і документально підтверджені судові витрати у загальній сумі 1378,00 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57, 59, 60, 61, 79, 88, 197, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕіБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення в предмет іпотеки задовольнити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя