АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2790/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Ткаченко С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівВініченка Б. Б., Храпка В. Д.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Рацівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача - Чигиринська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_8, мотивуючи про те, що після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 2,58 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рацівської сільської ради, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. Позивач, маючи намір прийняти спадщину, звернувся за консультацією до державної нотаріальної контори, де йому пояснили, що шестимісячний строк на прийняття спадщини минув і йому потрібно звернутися до суду. Вказує, що причиною пропуску строків на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є необізнаність з чинним законодавством, а також те, що позивач вважав, що, фактично проживаючи з матір`ю, він цим самим прийняв спадщину.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.11.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій вона, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вказує на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, та на те, що строк на прийняття спадщини було пропущено у зв'язку з невизначеністю позивача з його братом щодо того хто саме буде спадкоємцем. Також апелянт вказує на визнання відповідачем позовних вимог у справі, чого суд першої інстанції не врахував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, адже позивачем не доведена поважність причин пропуску строків для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, яка була матір'ю позивача (свідоцтво про народження НОМЕР_3). Після її смерті відкрилась спадщина, яку позивач у встановлений законом строк не прийняв.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також відповідно до інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, зокрема, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини.

У світлі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відхилив позовні доводи у якості обґрунтування поважності пропуску позивачем строків для прийняття спадщини з посиланням на необізнаність позивача з чинним законодавством.

Також слід відхилити апеляційні доводи про те, що строк на прийняття спадщини було пропущено у зв'язку з невизначеністю позивача з його братом щодо того хто саме буде спадкоємцем, адже домовленості спадкоємців щодо порядку прийняття спадщини нормами законодавства, які регламентують здійснення права на спадкування (глава 87 ЦК України), не впливають на строк вчинення юридично значимих дій щодо прийняття спадщини особою, яка має відповідне право.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи з посиланням на визнання позову відповідачем у справі, адже нормами цивільного процесуального законодавства не встановлено обов'язку суду задовольняти позовні вимоги у разі їх визнання відповідачем.

Позивачу слід врахувати, що якщо має місце факт його спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, який має доводитися відповідними доказами (показання свідків, довідка сільської ради чи інші документи), то в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України про те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, позивач у справі є таким, що прийняв спадщину і для того щоб визнати на неї право власності йому необхідно звертатися до суду із позовними вимогам про визнання права власності на спадкове майно (судовий порядок захисту права на спадщину), а не про визначення додаткового строку на прийняття спадщини шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно положень ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить для юридичної особи або фізичної особи-підприємця - 1 розмір мінімальної заробітної плати, для фізичної особи - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки апелянтом при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у сумі 275,60 грн., а належна до сплати сума становить (1378,00 грн. х 0,4 х 110% = 606,32 грн.), згідно вимог ст. 88 ЦПК України з нього на користь Державного бюджету України належить стягнути 330,72 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Рацівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача - Чигиринська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Державного бюджету України 330,72 грн. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :