Справа № 2018/8160/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:головуючої судді Шмадченко С.І. за участю секретаря Черниш О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа: ПАТ «АКБ «Базиз» про визнання незаконними та неправомірними дії Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив:визнати дії державного виконавця Головко В.Л. Київського ВДВС м.Харкова ГТУ, у Харківській області щодо закінчення виконавчого провадження ВП №34201516 неправомірними; визнати незаконною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №34201516 від 04.10.2016 року; визнати незаконним запис у виконавчому листі № 2/2018/2366/2012/06 від 06.09.2012 року в розділі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення (вироку) або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення» у пункті 2 « 04.10.16 З-но п.10 ст.49 ЗУ ПВП стягнуто 2100000 грн. збор витрати не стягувались ГДВ підпис ОСОБА_2. Стягнути судовий збір у сумі 551грн.21 коп.

В обґрунтування доводів своєї скарги ОСОБА_1 зазначив, що він 24.10.2016 року отримав постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 34201516 та вважає її незаконною, оскільки відповідно до ч.2 ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В матеріалах виконавчого провадження станом на 04.10.2016 року відсутнє документальне підтвердження, що кошти та інше майно боржника (рухоме та нерухоме), на яке можна звернути стягнення відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця. Державним виконавцем не проводилась перевірка майнового стану боржника кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника з моменту відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем не здійснено організацію розшуку боржника юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, державного агентства земельних ресурсів. Крім того, державний виконавець не здійснював вихід за місцезнаходженням боржника. Більш того, державний виконавець при наявності інформації щодо знаходження майна боржника на території на яку не поширюється його компетенція в порушення ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» не скористався своїм правом з метою захисту інтересів стягувача та не доручив іншому відділу ДВС виявити майно боржника.

В прийнятій державним виконавцем постанови немає ні тільки рішення, а навіть жодної вказівки на те, що виконавчий документ направлено на виконання до відділу державної служби Дергачівського району. Також є недостовірним твердження державного виконавця про те, що з боржника стягнуто 2100000 грн. В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь які платіжні доручення про перерахування коштів від державної виконавчої служби стягувачу.

ОСОБА_1 вважає, що винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 р. державним виконавцем Головко В.Л. є грубим порушенням вимог чинного законодавства України. Окрім цього, ще 08.06.2016 р. постановою державного виконавця Головко В.Л. було зупинено виконавче провадження на підставі п.1 ч.1 ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження» та всупереч приписам ч.5 ст.39 цього Закону державний виконавець не виносивши постанову про поновлення виконавчого провадження, закінчив його.

В судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_3 підтримали вимоги скарги, просили її задовольнити.

Державний виконавець Головко В.Л. проти задоволення скарги заперечував, пояснив, що він діяв відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», щодо виявлення майна належного боржнику робив запити до державних органів. Було встановлено, що майно боржника АКБ «Базиз» відсутнє у Київському районі, а належне майно знаходиться у Дергачівському р-ні Харківської області. До Дергачвського ВДВС був направлений виконавчий лист для подальшого виконання. В період з 03.04.2015 року по 23.02.2016 року боржник АКБ «Базис» сплатив ОСОБА_1 2 100000 грн., залишок заборгованості становить близько 300000 грн.

Представник ПАТ «АКБ «Базис» ОСОБА_4 проти скарги заперечувала, посилаючись на те, що державний виконавець правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 року, оскільки дійсно у Київському районі м.Харкова немає майна, яке належить боржнику. ОСОБА_1 АКБ»Базис» перерахував 2 млн.100000 грн. Ці гроші на рахунок ДВС не перераховувались. АКБ «Базис» намагався залишок заборгованості у сумі 289000 грн.89 коп. сплатити ОСОБА_1 у розстрочку, зверталися до суду, отримали відмову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Статтею 383 ч.1 ЦПК України визначено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх право чи свободи.

Судом встановлено, що з 10.09.2012 року в Київському ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області знаходився виконавчий лист № 2/2018/2366/2012/06 про стягнення з ПАТ «АКБ Базис» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 2 021 500 грн. та проценти за вкладом у розмірі 376734 грн.89 коп.

Відповідно до вимог ч.8 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 05.10.2016 р.) перевірка майнового стану боржника державним виконавцем проводиться кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника.

Оскаржуючи дії державного виконавця Головко В.Л. скаржник посилається на те, що станом на 04.10.2016 року у матеріалах виконавчого провадження відсутнє документальне підтвердження, що кошти та інше майно боржника відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця.

04.10.2016 року державний виконавець Головко В.Л. сформував Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та згідно відомостей якої майно боржника ПАТ «АКБ «Базис» - комплекс, обєкт житлової нерухомості знаходиться в м.Дергачі Дергачівського р-ну Харківської області по вул..Центральна,11.

У відповідності до приписів ст..20 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання проводиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Державний виконавець Головко В.Л. в порушення ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» не скористався своїм правом, з метою захисту інтересів стягувача, не доручив іншому відділу ДВС виявити майно боржника та 04.10.2016 р. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у якій зазначив про відсутність рухомого та нерухомого майна що знаходиться в Київському районі м.Харкова, та на яке може бути звернуто стягнення, вказавши, що нерухоме майно боржника знаходиться у м.Дергачі Дергачівського р-ну Харківської області по вул..Центральна,11. Але ж не зазначив про направлення виконавчого документу в інший район.

В судовому засіданні державний виконавець посилався на те, що в період з 03.04.2015 р. по 23.02.2016 р. ПАТ «АКБ «Базис» сплатив ОСОБА_1 2 100 000 грн., однак доказів на підтвердження своїх посилань суду не надав. Також не надав доказу про сплату заборгованості і представник ПАТ «АКБ»Базис».

Такі дії державного виконавця суд визнає неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №34201516 від 04.10.2016 незаконною.

Щодо вимог скарги про визнання незаконним запису у виконавчому листі №2/2018/2366/2012/06 від 06.09.2012 р. в розділі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення (вироку) або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення» у пункті 2 « 04.10.16 З-но п.10 ст.49 ЗУ ПВП стягнуто 2100000 грн. збор витрати не стягувались ГДВ підпис ОСОБА_2», суд виходить з наступного, що згідно з п.20 (розділ 3) Інструкції з організації примусового виконання рішень (від 02.04.2012 №512/5), при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилось стягнення, суму стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Даних про те, що у виконавчому документі №2/2018/2366/2012/06 від 06.09.2012 р. є запис про отримання стягувачем 21000000 грн. суду не надано,тому суд не знаходить підстав для визнання запису у виконавчому листі незаконним.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з Київського ВДВС ХМУЮ на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 275,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383-389 ЦПК України,ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Головко В.Л. Київського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області щодо закінчення виконавчого провадження ВП №34201516 неправомірними. Визнати незаконною постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №34201516 від 04.10.2016 року.

Стягнути з Київського ВДВС ХМУЮ на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 275 грн.60 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя