Справа №490/8941/15-ц 20.12.2016 20.12.2016 20.12.2016
Провадження №22-ц/784/2628/16
Справа №490/8941/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Мамаєва О.В.
Провадження № 22ц-784/2628/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

- представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Миколаївської обласної організації національної спілки художників України на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської обласної організації спілки художників України про визнання наказу незаконним та внесення змін до запису у трудовій книжці,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Миколаївської обласної організації спілки художників України про визнання наказу незаконним та внесення змін до запису у трудовій книжці.

Позивачка зазначала, що 20 жовтня 1987 року була прийнята на роботу до Художньо- виробничого комбінату Художнього фонду УРСР на посаду художника оформлювача 2 категорії. Ця обставина підтверджується записом у трудовій книжці.

З часу прийняття на роботу нею виконувалися роботи, які відповідають категорії художника творчої кваліфікації.

13 березня 1991 року Художньо - виробничий комбінат перейменовано у Миколаївську обласну організацію національної спілки художників України.

У травні 2015 року їй стало відомо, що з 01 червня 1991 року вона переведена художником виконавцем на підставі рішення кваліфікаційної комісії.

Посилаючись на те, що переведення відбулось без її згоди, внаслідок такого переведення понижена її трудова категорія, позивачка просила поновити їй строк для звернення до суду, визнати наказ про переведення незаконним, запис в трудовій книжці від 01 червня 1991 року таким, що не відповідає дійсності, а також зобовязати відповідача внести зміни до трудової книжки про недійсність вказаного запису.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано запис у трудовій книжці ОСОБА_2 № 12 від 01 червня 1991 року про переведення її художником виконавцем незаконним; зобовязано Миколаївську обласну організацію спілки художників України внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2 про недійсність запису № 12 від 01 червня 1991 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Миколаївська обласна організація національної спілки художників України просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївської обласної організації спілки художників України, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлено до належного відповідача.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 20 жовтня 1987 року була прийнята на роботу до Художньо- виробничого комбінату Художнього фонду УРСР на посаду художника оформлювача 2 категорії.

25 травня 1989 року ОСОБА_2 присвоєна категорія художника творчої кваліфікації.

13 березня 1991 року Художньо - виробничий комбінат перейменовано у Миколаївський художній комбінат Миколаївської організації спілки художників УРСР.

Відповідно запису, що міститься у копії трудової книжки ОСОБА_2 , остання 01 червня 1991 року на підставі наказу № 25 від 01 червня 1991 року переведена художником виконавцем у звязку з рішенням кваліфікаційної комісії.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах із Художньо - виробничим комбінатом, який в подальшому перейменовано у Миколаївський художній комбінат Миколаївської організації спілки художників УРСР.

Про її роботу на вказаному підприємстві свідчать копії наказів № 94-к від 20 жовтня 1987 року, № 101 від 20 листопада 1987 року, № 17/01-03 від 02 липня 1997 року, № 22 від 2 вересня 1997 року.

Таким чином, на час прийняття оскаржуваного наказу ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Миколаївським художнім комбінатом Миколаївської організації спілки художників.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом про визнання наказу незаконним та внесення змін до запису у трудовій книжці, вказує відповідачем у справі Миколаївську обласну організацію спілки художників України, оскільки саме ця організація як власник та засновник Миколаївського художнього комбінату Миколаївської організації спілки художників має відповідати за позовом.

Згідно п.п.6.8, 6.9 Статуту Національної спілки художників України, зареєстрованого Міністерством юстиції України 17 грудня 1991 року Спілка є правонаступником колишньої Спілки художників СРСР та її республіканської організації Спілки художників УРСР. Спілкою створені підприємства, установи і організації, діяльність яких спрямована на виконання статутних завдань і досягнення статутної мети Спілки.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що Миколаївська обласна організація спілки художників України є самостійною юридичною особою і одночасно засновником Миколаївського художньо виробничого комбінату Миколаївської обласної організації спілки художників України (а.с.127).

Згідно Статуту Миколаївського художньо виробничого комбінату, зареєстрованого виконкомом міської ради народних депутатів м. Миколаєва за реєстровим № 4/665 від 18 березня 1993 року, «Комбінат» є власністю Миколаївської обласної організації Спілки художників України, входить в систему обєднань, підприємств та організацій Миколаївської Спілки художників України.

Миколаївський художньо виробничий комбінат є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок у банку, печатку з повним найменуванням, штамп.

Та обставина, що вказана організація є юридичною особою і існує на сьогоднішній день, також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.129).

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Згідно п.56 Статуту Миколаївського художньо виробничого комбінату, Комбінат не несе відповідальності за зобовязаннями Миколаївської обласної організації Спілки художників України, а обласна організація Спілки художників України не несе відповідальності за зобовязаннями Комбінату.

Наведене свідчить про те, що законом не передбачено відповідальність засновника підприємства за зобов'язаннями юридичної особи, а установчим документом засновник Миколаївського художньо виробничого комбінату визначив відповідальну особу за зобовязаннями цього підприємства, пов'язаними з його діяльністю, у тому числі, які випливають із трудових правовідносин.

За таких обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог до Миколаївської обласної організації спілки художників України.

Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи (стаття 30 ЦПК України).

Згідно ст. 80 ЦК України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначене не врахував, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не визначився зі складом осіб, які повинні брати участь у справі та розглянув спір із неналежним відповідачем - Миколаївською обласною організацією спілки художників України.

Оскільки вирішення питання про заміну неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача вирішується на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень на вирішення питання про залучення належного відповідача у справі на стадії апеляційного перегляду.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків щодо обставин справи, не пов'язаних із встановленням належності відповідача.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що не залучено до участі у справі в належному процесуальному статусі Миколаївський художньо виробничий комбінат, що не позбавляє позивача можливості звернення до суду з відповідним позовом до належного відповідача.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено з порушенням вимог процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, то відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в позові ОСОБА_2 до Миколаївської обласної організації спілки художників України слід відмовити.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Миколаївської обласної організації національної спілки художників України задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Миколаївської обласної організації спілки художників України про визнання наказу незаконним та внесення змін до запису у трудовій книжці відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :