АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5714/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/3137/16-ц ОСОБА_1
Категорія: право власності. Доповідач Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Зазулинської Т.П.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Михайлюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6, яка дії в своїх інтересах та від імені ОСОБА_7 до ОСОБА_8, в інтересах якої діє ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності та про вселення до житлового будинку, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року позивач, яка діє в своїх інтересах та від імені ОСОБА_10, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_11 та просить усунути перешкоди у здійсненні нею права спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Мала Рогань, провулок Пугачова, 8, шляхом вселення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона перебувала із ОСОБА_11 у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 і малолітню ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. В період шлюбу було придбано житловий будинок і земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Мала Рогань, провулок Пугачова, 8, які оформлено в ? частині на імя позивача, в іншій ? частині на дочку ОСОБА_4. Після придбання будинку родина проживала в ньому, при цьому місце проживання ОСОБА_11 у цьому будинку не зареєстровано. Сімейне життя з чоловіком не склалось, сімя розпалась і шлюб було розірвано 09 квітня 2015 року за рішенням Московського районного суду міста Харкова.

Відносини з чоловіком погіршились настільки, що позивач з меншою дочкою ОСОБА_13 змушена була проживати у своїх батьків у місті Харкові, але в спірному будинку залишились їх з дочкою речі, до яких вона мала доступ оскільки мала свої ключі від будинку. 25 листопада 2015 року позивач не змогла відкрити вхідні двері і потрапити до будинку, бо ОСОБА_3 замінив замки, тому позивач з цього приводу викликала поліцію. До теперішнього часу позивач не має можливості користуватися частиною належного їй будинку, тому звернулась до суду з позовом про вселення.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові, також пояснила, що внаслідок спільного проживання з колишнім чоловіком отримала захворювання нервів і потрапила до лікарні, а після проходження курсу лікування колишній чоловік ОСОБА_3 не пустив її в будинок і вона змушена була шукати прихистка у своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_3, який діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_4, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на його безпідставність та пояснив, що не чинить позивачу перешкод в користуванні будинком, що позивач добровільно залишила будинок, при цьому посилався на те, що позивач є психічно хворою людиною, проходила лікування у психіатричній лікарні і старші діти не бажають з нею спільно проживати.

Представник відповідачів ОСОБА_5, який діє на підставі договорів про ведення справи в суді, в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на недоведеність позивачем своїх вимог і вказав, що позивач не має жодної перешкоди для проживання у будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Мала Рогань, провулок Пугачова, 8. Також вказав, що позивач не є подружжям, тому її вселення в будинок, де проживає відповідач з іншою родиною не є можливим, оскільки не допускається вселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя, а норма житлової площі в Україні на одну особу встановлено в розмірі 13,65 кв. м.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6, яка дії в своїх інтересах та від імені ОСОБА_7 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове яким відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позову за безпідставністю. Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 551, 21 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Мала Рогань, провулок Пугачова, 8, в 1/2 частині зареєстрований за ОСОБА_14 на підставі договору купівлі продажу від 07 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15, реєстр № 6189 та в 1/2 частині зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 07 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_15, реєстр № 6189, про що свідчить вказаний договір та Витяг про державну реєстрацію прав, що виданий 19 вересня 2011 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації».

За відомостями будинкової книги за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Мала Рогань, провулок Пугачова, 8, у будинку зареєстровано місце проживання з 08 жовтня 2011 року: ОСОБА_14, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відомості про реєстрацію місця проживання позивача за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Мала Рогань, провулок Пугачова, 8, містяться також в паспорті громадянина України МТ44043707, що виданий 03 лютого 2016 року Харківським РВГУДМС України в Харківській області на іі імя.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_16 пояснила, що будинок дійсно було придбано в період шлюбу, але за кошти, які були отримані від продажу належної їй на праві власності квартири. При придбанні будинку вирішено було оформити його на старшу доньку і на неї. В будинку її колишній чоловік не був зареєстрований. Будинок має два окремих виходи і входи та житлову площу яка складає 100 кв.м. Питання щодо реального розподілу будинку між співвласниками не вирішувалося.

Неповнолітня ОСОБА_4 інтереси якої в суді представляв ОСОБА_11 пояснювала в суді, що вона не бажає щоб її мати проживала в будинку, їй є де проживати, а саме, у своїх батьків, то нехай вона з ними проживає.

Судова колегія не може погодитися з апеляційною скаргою та доводами апелянтів так як правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на будинок зареєстровано за позивачкою та її неповнолітньою донькою. Будинок належить їм на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а за нормою статті 367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, а за відсутності домовленості за рішенням суду.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Звертаючись у суд із зазначеними позовними вимогами позивачка зазначала, що з 1998 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_17 Від шлюбу у них народилося троє дітей. Найменша донька ОСОБА_10 народилася у 2010 році. Після народження доньки ОСОБА_10 07 вересня 2011 року був придбаний спірний будинок за кошти отримані від продажу квартири, що належала позивачці до шлюбу. Право власності оформлено на неї та її старшу доньку у рівних частках. Сімейні відносини різко погіршились в 2014 році, її чоловік став проживати з іншою жінкою, що спричинило її захворювання на депресію, яке вимагало негайного лікування у лікарні. Позивачка зазначала, що ніякого психічного захворювання вона не має, але її колишній чоловік став налаштовувати старших дітей проти неї, стверджуючи, що вона є хворою людиною, яка створює для них небезпеку.

Посилалась на те, що дійсно вона пішла жити до своїх батьків разом з донькою ОСОБА_10, але це не було її доброю волею, а була реакція на ставлення до неї колишнього чоловіка.

15 листопада 2015 року Липецьким відділом поліції Харківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області (ЖЕО № 77/296 від 12.11.2015 року) за наслідками розгляду заяви ОСОБА_14, 12 листопада 2015 року о 13.30 год. встановлено, що ОСОБА_14 приїхала за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Мала Рогань, провулок Пугачова, 8, але увійти до себе в будинок не змогла, оскільки її колишній чоловік змінив замок, а двері ніхто не відчинив.

В суді апеляційної інстанції апелянти просили рішення скасувати, посилаючись на те, що позивачкою не доведені підстави позову та вважають, що позивачка має можливість користуватися будинком. Між тим, представник власника ? частини будинку неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зазначав, що вселення позивачки в будинок може негативно вплинути на її доньку ОСОБА_4 яка дуже негативно сприймає спілкування з матірю та що може негативно вплинути на стан здоровя доньки, яка страждає на ряд захворювань.

Крім того, в суді першої інстанції представник відповідачів ОСОБА_5, заперечуючи проти позову зазначав, що подружжя припинило шлюбні відносини, розірвали шлюб, а тому вселення позивачки в будинок де проживає відповідач з іншою родиною буде порушувати їх інтереси.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив ці доводи, зазначивши те, що позивачка є власником частини будинку, вселення в будинок інших осіб, поділ якого не було проведено, було здійснено без її згоди , а позивачка як співвласник будинку має право користуватися ним і ставити питання про усунення перешкод у здійсненні нею права користування будинком.

Судом обґрунтовано відхилені посилання відповідачів на те, що у звязку з тим, що позивачка перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні, а тому ці обставини можуть негативно впливати на дітей, які проживають в будинку з батьком.

Судова колегія вважає, що питання спілкування дітей з матір,ю та її проживання в будинку в якому проживає інша жінка, що поселилась в ньому за згодою колишнього чоловіка є питанням взаємовідносин колишнього подружжя, їх толерантності і терпимості. Втягування у ці взаємовідношення неповнолітніх дітей, нестриманість, грубість один до одного в присутності дітей може спричинити негативні наслідки, в першу чергу для дітей, яким важко розібратися у тій ситуації яка була створена дорослими і рідними їм людьми. Питання поваги до матері, поважне до неї ставлення лежить у площині взаємовідносин між колишнім подружжям. А тому, судова колегія вважає, що ситуація яка склалася у даній сім,ї може бути вирішена колишнім подружжям таким чином, щоб право власності одного з них не було порушено, щоб діти, які проживали у сім,ї разом з матірю більше пятнадцяти років повністю усвідомлювали ці обставини і не втратили таких людських якостей як жалість, доброта, взаєморозуміння.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції постановив обґрунтоване і законне рішення, яке ґрунтується на доказах які були досліджені в судовому засіданні та яким дана оцінка в судовому рішенні.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 303,304, 307,308,313,31, 319 ЦПК України судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_2