Номер провадження: 22-ц/785/5778/16
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 22 червня 2016 року про відкриття провадження та відмову у забезпеченні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановила:

14.06.2016 року позивач ОСОБА_3звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 703 265,79 грн., з яких - 500 041, 44 грн. - сума позики, 66 437, 01 грн. - проценти за договором позики, 121 516, 07 грн. - проценти за договором позики, 15 271 , 27 грн. - 3 % річних, та судові витрати понесені позивачем у розмірі 6 890 грн.

Одночасно з подачею позову, представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4, а саме: квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єктна нерухомого майна - 1; 1/2 частину номеру - апартаментів з кухнею загальною площею 79,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01; 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна - 22180363.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2016 року було відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, а у задоволені клопотання представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про зміну даної ухвали, в частині відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову, та в цій частині постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, в іншій частині залишити ухвалу суду без змін, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у зв'язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано жодних доказів існування спору між сторонами у справі, у зв'язку з чим суддя позбавлений на даному етапі можливості переконатися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, суд обгрунтовано виходив із того, що забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Таким заходом забезпечення позову, як арешт, заборона (зупинення) дії, суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів співмірності заходів забезпечення позову, які він просить застосувати, заявленим позовним вимогам, оскільки не надав суду доказів вартості майна відповідача, на який позивач просить накласти арешт.

Більше того, позивач взагалі не надав суду доказів існування спору між сторонами, що в свою чергу свідчить про те, що заходи забезпечення можуть не забезпечити позов, а завдати відповідачу необгрунтованої шкоди.

Так, у відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що він надав суду правовстановлюючі документи на одну із вказаних у заяві квартир, а саме: квартиру АДРЕСА_1, не можуть слугувати підставою для задоволення заяви в частині накладення арешту на вказану квартиру, оскільки як було зазначено вище, позивач не надав суду доказів існування спору між ним та відповідачем у справі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своєї заяви про забезпечення позову та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2016 року про відкриття провадження у справі та відмову у забезпеченні позовузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко