Справа № 202/3737/16-ц
Провадження № 2/202/2012/2016
13 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання Договору про спільну діяльність та про визнання права власності на нерухоме майно, -
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 10 серпня 2015 року, між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір про спільну діяльність із проведення капітального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Строк капітального ремонту Об'єкта був встановлений тривалістю не більше 5 (п'яти) місяців з моменту укладення Договору. Згідно з вищезазначеним Договором, розмір внеску Позивача та Відповідача у спільну діяльність складає по 1/2 частині від загальної приблизної вартості капітального ремонту Об'єкта. При цьому, відповідно до п. 1 Договору, Відповідач був зобов'язаний передати Позивачу грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч грн.) для початку процесу здійснення капітального ремонту Об'єкта. Відповідно до умов Договору, після завершення капітального ремонту Об'єкта, Позивач повинен був передати Відповідачу 1/3 частину Об'єкта за договором купівлі-продажу (п. 1.2.4.Договору). Фактично умови Договору не були виконані з боку Відповідача - грошові кошти, відповідно до умов Договору, не були передані Позивачу. На сьогоднішній день капітальний ремонт Об'єкта повністю завершений та здійснений Позивачем самостійно. Відповідач за весь час капітального ремонту Об'єкта та після його завершення не приймав жодної участі у фінансуванні цього ремонту. Пунктом 1.2.5. Договору б/н від 10.08.2015 р. про спільну діяльність з капітального ремонту квартири передбачено, що у випадку, якщо одна із сторін не виконувала свої зобов'язання з фінансування спільної діяльності (капітального ремонту Об'єкта), ця сторона не набуває права власності на відповідну частину майна і не має права на отримання цієї частини. Таким чином, враховуючи, що на дійсний час Відповідач не виконав своїх зобов'язань за цим Договором, Позивач вважає за необхідне вирішити спір в судовому порядку.
Позивач в судове засідання не з?явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір про спільну діяльність із проведення капітального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - «Об'єкт»). Пунктом 1.2.5. Договору б/н від 10.08.2015 р. про спільну діяльність з капітального ремонту квартири передбачено, що у випадку, якщо одна із сторін не виконувала свої зобов'язання з фінансування спільної діяльності (капітального ремонту Об'єкта), ця сторона не набуває права власності на відповідну частину майна і не має права на отримання цієї частини. Відповідно до п. 1 Договору, Відповідач був зобов'язаний передати Позивачу грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч грн.) для початку процесу здійснення капітального ремонту Об'єкта. Відповідно до умов Договору, після завершення капітального ремонту Об'єкта, Позивач повинен був передати Відповідачу 1/3 частину Об'єкта за договором купівлі-продажу (п. 1.2.4..Договору). Однак, умови Договору не були виконані з боку Відповідача - грошові кошти, відповідно до умов Договору, не були передані Позивачу. Крім того, жодних підтверджень щодо передання грошових коштів Позивачу Відповідачем надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить чинному законодавству України.
Частиною 2 статті 1130 ЦК України визначено, що спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.
Положеннями ст. 1131 ЦК України встановлено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на наведені положення Закону суд зазначає, що зміна або розірвання договору можуть здійснюватись у судовому порядку. Таким чином, вбачаючи, що Позивач є позбавленим того, на що він розраховував при укладенні договору, а також враховуючи те, що Позивачем належним чином було обґрунтовано факти, які свідчать про наявність істотного порушення умов Договору Відповідачем, суд вбачає підстави для застосування до виниклих між сторонам правовідносин правил статті 651 ЦК України про розірвання договору.
Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання Договору про спільну діяльність від 10 серпня 2015 року.
Щодо позовних вимог про визнання права власності на 1/3 квартири, загальною площею 89,1 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.
Позивач проживала однією сім'єю зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та із тіткою свого чоловіка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Факт проживання однією сім'єю підтверджується ордером на жиле приміщення № 5592 від 03.11.1988 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю з 1988 року за адресою: АДРЕСА_1. Факт подружніх відносин між Позивачем та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 26.07.1969 року зроблено відповідний запис за № 1855. Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується довідкою від 08.02.2008 року № 531, в якій зазначено наступне: «Справка выдана исполкомом Сурско-Литовского сельского совета в том, что ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 г.рожд. родился в с. Сурско-Литовское / является племянником ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 г. рожд., которая родилась в с. Сурско-Литовское и является двоюродной сестрой матери ОСОБА_7». 18.03.1948 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб із ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 18.03.1948 року зроблено відповідний запис за № 449, відповідно до чого, ОСОБА_9 змінила прізвище з «ОСОБА_9» на «ОСОБА_9». ІНФОРМАЦІЯ_7 року, померла ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть 21 жовтня 1993 року зроблено запис № 1884 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 21 жовтня 1993 року. ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_3, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 06 квітня 2015 року складено відповідний актовий запис № 2841 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 06 квітня 2015 року.
Під час проживання однією сім'єю, Позивачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності було приватизовано квартиру, загальною площею 89,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.06.1993 року.
Так, після смерті ОСОБА_3, Позивачем було успадковано 1/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1993 року.
Після смерті ОСОБА_4 у 1993 році було відкрито спадщину, до складу якої входить 1/3 частка вищезазначеної квартири. Під час сумісного проживання разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Позивач вів спільне господарство, сплачував комунальні платежі на рівні з усіма співмешканцями квартири. Станом на сьогоднішній день, враховуючи відсутність у Спадкодавця, ОСОБА_4, спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом, Позивач продовжує проживати у вищезазначеній квартирі. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її, здійснює капітальний та поточний ремонт.
Частиною 1 ст. 344 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України.
Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для реєстрації права власності є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Оскільки починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_7 року Позивач, як спадкоємець, фактично добросовісно, відкрито, безперервно володів та користувався чужим майном, а саме: 1/3 частиною домоволодіння, яка належала ОСОБА_4, утримував її - Позивач має право на визнання права власності за набувальною давністю на вищезазначене нерухоме майно.
Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.
На підставі ст.ст. 15, 316, 317, 319, 328, 392, 651, 1130, 1131 Цивільного Кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 3-4, 10-11, 57-61, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання Договору про спільну діяльність та про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Розірвати Договір б/н від 10.08.2015 р. про спільну діяльність із проведення капітального ремонту квартири, укладений між ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19 серпня 1997 року, та ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31 січня 1997 року.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19 серпня 1997 року, право власності на нерухоме майно, а саме - на 1/3 квартири, загальною площею 89,1 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз