Справа № 308/6854/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., розглянувши заяву комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про видачу судового наказу про стягнення з Мат»ї ОСОБА_1 заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Мат»ї ОСОБА_1 заборгованості.

Відповідно до ст. 96 ч.1 п.3 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Ст. 100 ч.3 п.2 ЦПК України передбачає, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до розділу ІІ ЦПК України і Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.11.2011 року «Про практику розгляду судами заяв в порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

До матеріалів заяви приєднано договір № 2475 про надання послуг з водопостачання і водовідведення, який укладений 19.11.2015 року.

Водночас, згідно заяви та доданого розрахунку, борг, із заявою про видачу судового наказу про стягнення якого, звернувся заявник, розрахований за період (як вбачається із заяви) починаючи з 01.07.2013 року по 01.07.2016 року, тобто до укладення договору.

Інших належних та допустимих доказів що підтверджують фактичне надання та отримання боржником послуг з водопостачання за період за який заявник просить до заяви про видачу судового наказу заявником не надано.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити стягувачу у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки вбачається спір про право, та роз'яснити заявнику його право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, Постанови №14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року та керуючись ст. ст. 96, 100, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» про видачу судового наказу про стягнення з Мат»ї ОСОБА_1 заборгованості, - відмовити.

Розяснити, що заявник має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Придачук