Справа № 368/1256/16-ц
Провадження № 2/368/660/16
Рішення

Іменем України

"04" листопада 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

позивач просить суд шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 15 грудня 2007 року, а/з № 224 у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області розірвати, після розірвання шлюбу прізвище змінювати вона не бажає, стягнути з відповідача на її користь витрати повязані з наданням їй правової допомоги в сумі 200 грн. та судовий збір в сумі 566 грн.70 коп. /судовий збір 551.20 + 15 грн.51 коп. послуги банку/, що стверджується відповідними квитанціями , посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбу з 15 грудня 2007 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_5 26.08. ІНФОРМАЦІЯ_3, батьками яких є вона з відповідачем, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

Шлюбно - сімейні стосунки між ними припинені з липня 2016 року, причиною цьому послужило те, що відповідач проявив подружню невірність і з липня місяця цього року перейшов жити до іншої жінки, де проживає з нею по даний час, залишивши її одну з дітьми.

За таких обставин вона вважає, що сімя їхня розпалася, примирення між ними не можливе і шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки його подальше збереження не можливе і не доцільне.

Спільно нажитого майна, яке б підлягало поділу у них немає.

Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та залишення їй прізвище Калія. Заперечує проти стягнення з нього судових витрат.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який був зареєстрований 15 грудня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 224, у звязку з чим було видано свідоцтво про шлюб серія І-ОК № 058479 від 15.12.2007 р.

Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені з липня 2016 року.

Від спільного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - Віталіну, ІНФОРМАЦІЯ_4, Марію, ІНФОРМАЦІЯ_5 та Аріну, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сімя розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сімї.

Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі Калія.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь ним понесені судові витрати, які підтверджені квитанціями про їх сплату, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. Щодо витрат за послуги банку, то дані витрати не підлягають стягненню, оскільки вони не належать до судових витрат, тому в цій частині судових витрат позивачу суд відмовляє.

Що стосується витрат на правову допомогу в сумі 200 грн., то вони також не підлягають до задоволення з наступних підстав.

За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно ізст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій позасудовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому , недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що є лише квитанція до касового прибуткового ордера № 11 від 19.09.2016 року на 200 грн., проте не має договору про надання правової допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що витрати в розмірі 200,00 грн. не підлягають до задоволення.

На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст..ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 235 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 15 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 224 - розірвати.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишається на прізвищі Калія.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) грн.. 20 коп. по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко