АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1944/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на період навчання,

в с т а н о в и л а :

Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь 55395,66 грн. у якості відшкодування витрат на період навчання, мотивуючи про те, що ОСОБА_6 має відшкодувати позивачу витрати на своє навчання у звязку з тим, що його було звільнено з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України у звязку зі службовою невідповідністю. Обовязок по відшкодування вказаних витрат покладено на відповідача згідно положень ст. 18 ЗУ «Про міліцію», Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313, та договору про підготовку фахівця у Одеському державному університету внутрішніх справ від 22.09.2008, укладеного між сторонами у справі.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.05.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне зясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вказує на те, що суд не врахував його доводи проти позовних вимог; розглянув справу в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства ; відповідача звільнено з причини, яка не є підставою для відшкодування витрат на навчання, яку зазначено в договорі від 22.09.2008; укладаючи вказаний договір, відповідач був неповнолітній, отже цей договір є недійсним; розмір витрат визначено неправильно, так як позивач не надав доказів фактичного отримання відповідачем майна, не розрахував його остаточну вартість, не довів розмір комунальних витрат, які спожив відповідач.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у звязку з недотриманням відповідачем договірних зобовязань про підготовку фахівця у навчальному закладі, останній має здійснити відшкодування витрат, повязаних з його навчанням у Одеському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 55395,66 грн., визначеному згідно встановленої методики.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_6 відповідно до вимог ЗУ «Про міліцію» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 18.08.2008 по 11.07.2014.

Так у 2008 році він був зарахований курсантом факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання Одеського державного університету внутрішніх справ (далі - ОДУВС), та був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання та присвоєно звання «рядовий міліції» відповідно до наказу ОДУВС № 139 о/с від 18.08.2008.

24.06.2012 відповідач успішно закінчив ОДУВС, отримав диплом фахівця та був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України в Черкаській області.

Згідно наказу УМВС України в Черкаській області №191 о/с від 11.07.2014 відповідач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «Є» (за порушення дисципліни). 31.07.2015 позивача листом від 29.07.2015 УМВС України в Черкаській області повідомило про звільнення відповідача з органів внутрішніх справ України.

Зазначені фактичні обставини справи не оспорюються.

При цьому 22.09.2008 між Одеським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_6 укладено договір про підготовку фахівця, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця (п.1 договору).

Пунктом 2.3.6 договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до трирічного строку перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору (п.п.3.1,3.2 - дострокове розірвання договору по підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжити навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ потягом перших трьох років після закінчення навчання) особа повинна відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно до п.4.1.договру відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що він діє до 01.08.2015.

Згідно з п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року за № 992, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається , що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про міліцію», чинної на момент виникнення спірних правовідносин щодо відшкодування витрат на навчання, особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України (Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженого постановоюКабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313).

Згідно з п.п.1, 2, 4 цього Порядку він визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі.

Відповідно до Наказу МВС від 15.02.2002 №148 «Про заходи щодо виконання постанови КМУ «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції» від 17.11.2001 №1515, Постанови КМУ «Про формений одяг працівників міліції» від 14.08.2013 №594, Постанови КМУ від 29.03.2002 №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації», та Наказу від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» на курсанта ОСОБА_6 з 01.09.2008 по 23.06.2012 витрачалися бюджетні кошти, що апелянтом не оспорюється.

З наданого позивачем розрахунку фактичних витрат на утримання курсанта та доказів на його підтвердження вбачається, що до цих витрат входять : грошове забезпечення - 14869,45 грн., нарахування на заробітну плату 3844,09 грн., речове забезпечення -1767,75 грн., витрати на харчування -21381,92 грн., комунальні послуги 13 532 грн.

Згідно з довідкою про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ курсанта ОСОБА_6, загальна сума витрат складає 55395,66 грн.: за період навчання з 01.09.2008 по 31.08.2009 у розмірі 12955,51 грн., з 01.09.2009 по 31.08.2010 у розмірі 12745,12 грн., з 01.09.2010 по 31.08.2011 у розмірі 14367,39 грн., з 01.09.2011 по 23.06.2012 у розмірі 15327,64 грн.

З вказаним документом був ознайомлений під розпис особисто відповідач та його батьки, суми вказані в цій довідці ним не спростовані та не оспорені належним чином.

Колегією суддів в ході розгляду даної справи було зясовано, що в разі дозволу керівництва даного учбового закладу на проживання курсанта поза його межами обовязково має бути видано відповідний наказ, наявність якого позивач категорично заперечує. При цьому, жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження доводів в апеляційній скарзі щодо не проживання в казармі чи гуртожитку та того, що він не харчувався в їдальні даного учбового закладу, відповідачем надано не було.

Таким чином колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що розмір витрат визначено неправильно та про те, що він є необґрунтованим, оскільки розрахунок відповідних витрат позивачем у межах його компетенції здійснено відповідно до положень, зокрема, Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС. При цьому апелянтом не доведено шляхом надання суду свого контррозрахунку помилковість розміру витрат, заявлених до стягнення у справі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та інших актів цивільного законодавства.

З цих підстав колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність відшкодування відповідачем позивачу понесених на період його навчання витрат, що передбачено п.п.2.3.6, 3.1 договору про підготовку фахівця від 22.09.2008, ст. 18 ЗУ «Про міліцію», п.п.1, 2, 4 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що дана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства з посиланням на проходження відповідачем публічної служби, так як у даному випадку має місце спір не про проходження публічної служби (прийняття на неї, просування та звільнення зі служби), а про відшкодування витрат, передбачених договором.

Не можна погодитися з апеляційними доводами про те, що відповідача звільнено по причині, яка не є підставою для відшкодування витрат на навчання, яку зазначено в договорі від 22.09.2008, оскільки п.3.1 договору передбачено, що підставою на відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є дострокове розірвання договору у звязку з небажанням особи продовжити навчання або порушенням нею дисципліни, а п.7.4 договору передбачено, що він діє до 01.08.2015 у той час як відповідача звільнено за порушення дисципліни 11.07.2014, тобто під час дії договору.

Тут також слід враховувати, що вищевказані положення договору кореспондуються з нормами ст. 18 ЗУ «Про міліцію», п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року за № 992.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що, укладаючи вказаний договір, відповідач був неповнолітній, отже цей договір є недійсним, оскільки згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У даному випадку відповідач належним чином закінчив навчання згідно договору. Ні він, ні його законні представники не порушували питання про недійсність договору. Наразі договір є чинним.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на період навчання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :