УхвалА

іменем україни

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Костишин Богдана Тарасівна, ОСОБА_6, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Друга Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування, як спадкоємця першої черги, визнання заповіту недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сестри - ОСОБА_8

У листопаді 2014 року ОСОБА_6, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 у період з 9 жовтня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання за ним права на спадкування, як спадкоємця першої черги після смерті спадкодавця, а також визнання заповіту ОСОБА_8, посвідченого 27 квітня 2012 року, на користь ОСОБА_4 недійсним.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 5 вересня 2016 року, за заявою представника ОСОБА_4 провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Друга Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю, як подружжя, у період з 9 жовтня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_8, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши вимоги п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, правильно виходив із того, що з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є преюдиційне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 6 жовтня 2015 року, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 як чоловіка та дружини з 9 жовтня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

При цьому суд вірно зазначив, що сторони у справі ті самі, предмет позову - це встановлення факту проживання однією сім'єю, підстави позову - це обґрунтування проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2007 року по грудень 2012 року, а зміна обставин та доводів, якими обґрунтовується той самий позов, не є зміною предмету чи підстави позову.

Отже, судові рішення є законними і обгрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик