УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/8059/16-ц

Провадження № 2/642/2293/16

21 грудня 2016 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова Грінчук О.П. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, та просила суд: визнати недійсним договір дарування квартири № 87, що знаходиться за адресою : м.Харків, вул.Іллінська, буд. 57, укладений між ОСОБА_1 як дарувальником та ОСОБА_2 як обдарованим посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 30 квітня 2013 року.

Враховуючи фактично заявлені позовні вимоги, приходжу до висновку, що позивач заявлені позовні вимоги майнового характеру, та предметом спору є нерухоме майно.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що позовна заява не відповідає ст. 119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.80 ЦПК України,ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до положень Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду із розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Статтею 2 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, позивачем зазначена ціна позову 371 400 грн. як вартість спірної квартири. На підтвердження вартості додається договір дарування від 30.04.2013 року.

Разом з тим, ціна позову визначається дійсною вартістю спірного нерухомого майна, тобто актуальною вартість нерухомого майна на момент звернення з позовом до суду.

Враховуючи те, що кошти сплачені в рахунок судового збору надходять до державного бюджету України та направлені на забезпечення функціонування держави, несплата належної суми судового збору була б грубим порушенням прав та інтересів держави та її громадян.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява подана без додержання вимог викладених у ст.ст. 119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків позовної.

Так, враховуючи наведене, відповідно до ст. 121 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору дарування недійсним, - залишити без руху та надати термін для усунення недоліків, який згідно вимог ст. 121 ЦПК України не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку, через суд першої інстанції, протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Грінчук О.П.