Справа № 128/2658/16-ц
03 жовтня 2016 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді: Бондаренко О. І.
при секретарі: Нагірняк Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, справу розглянути в її відсутність, в разі відсутності відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляду справи в його відсутність суду не надав.
Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25.12.2015 року був прийнятий на роботу кочегаром - випалювачем в ПрАТ "Стрижавський кар'єр" згідно наказу №197-к від 24.12.2015 року, а звільнений 20.01.2016 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.5,6).
Позивач ОСОБА_2 з 25.12.2015 року був прийнятий на роботу кочегаром - випалювачем в ПрАТ "Стрижавський кар'єр" згідно наказу №195-к від 24.12.2015 року, а звільнений 03.02.2016 року за згодою сторін згідно ст. 36 п.1 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.7).
Відповідно до розрахункового листка за грудень 2015 року ОСОБА_1 нараховано 763,22 грн , за січень 2016 року - 3518,72 грн. (а.с.8).
Відповідно до розрахункового листка за грудень 2015 року ОСОБА_2 нараховано 763,22 грн , за січень 2016 року - 3247,68 грн., за лютий 2016 року 319,22 грн. (а.с.9).
Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством, відповідно до ст. 25 Закону України «Про оплату праці».
Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст.116 КЗпП України в день звільнення працівнику мають бути виплачені всі належні йому суми. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Проте відповідач в день звільнення позивача не провів з позивачами повного розрахунку, порушивши право позивачів на отримання винагороди за працю у день звільнення.
А тому, з огляду на вищевикладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів заборгованість із заробітної плати у вищезазначених розмірах.
Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у порядку, передбаченому ст.117 КЗпП України, позивачі мають право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, так як у вказаний період з вини відповідача перед позивачами існувала заборгованість із виплати заробітної плати.
Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначив, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.
Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Пунктом 3 вказаного Порядку встановлюється, що при обчисленні середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад тощо). Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.
Згідно п.п. 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.
Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 1102,40 грн. судового збору, від сплати якого звільнено позивачів.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,57-60, 88, 212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.47,116,117,232,233 КЗпП України, п. 20,21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд -
Рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виплати заробітної плати в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: