Номер провадження: 22-ц/785/2536/16
Головуючий у першій інстанції Маркарова
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П.,Калараш А.А.

За участю секретаря- Гарбуз В.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4

-про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

14.11.2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначав, що 04.08.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № ODH0AE00001504, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 13175 дол. США. зі сплатою відсотків в розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення - 03 серпня 2011 року

Виконання зобов'язань позичальника було забезпечено порукою ОСОБА_4, 4 серпня 2006 року № 1504/Р , відповідно до якого ОСОБА_4 поручається за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка позичальником та поручителем погашена не була.

В забезпечення кредитного договору між банком та відповідачем був укладений договір застави рухомого майна № ODH0AE00001504 від 04.08.2006 року. Предметом застави є автомобіль Тойота Корола, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6

В зв'язку з невиконанням своїх кредитних зобов'язань в повному обсязі, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість розмірі 32 008,84 дол. США, що за курсом на час звернення до суду складає 382 825,37 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 23016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 32 008,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 1.08.2014 року становить 382 825,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1827 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1827 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду в частині задоволення позову стосовно нього скасувати та відмовити в позовних вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на пропущений 6-ти місячний строк пред'явлення вимоги до поручителя в зв'язку з чим порука є припиненою в силу ст.559 ч.4 ЦК України.

В судове засідання відповідачі не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Представник заявника просив справу відкласти в зв'язку зайнятістю в іншому процесі.

Судова колегія приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню в зв'язку з відсутністю доказів знаходження представника ОСОБА_8 в іншому процесі та з огляду на своєчасний розгляд справи відмовляє в заявленому клопотанні.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, належним чином сповіщених про час та місце судового розгляду .

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Стягуючи в солідарному порядку кредитну заборгованість з боржника та поручителя в розмірі 32 008,84 долара США, що за курсом від 01.08.2014 року становить 382 825 грн.73 коп., районний суд виходив з того, що ч.4 ст.559 ЦК України не підлягає застосуванню так як зміна строку виконання основного зобовязання за кредитним договором у передбаченому ним порядку не відбулася.

Проте повністю погодитись з висновком районного суду з врахуванням вимог ст.303 ч.3 ЦПК України судова колегія не може з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється, що 04.08.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому назву було змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № ODH0AE00001504, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 13,175 дол. США, зі сплатою 10,56 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 04.08.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 був укладений договір поруки № 1504/P, відповідно до умов якого останній поручився перед банком солідарно та в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 12 цього договору передбачено, що порука за цим договором припиняється по закінченню 5-ти років з дня настання строку погашення кредиту за Кредитним договором ( а.с.106 т.1)

Однак, зобов'язання за кредитним договором № ODH0AE00001504 від 04.08.2006 року належним чином не виконуються, у зв'язку з чим станом на 01.08.2014 року утворилась заборгованість.

Судовою колегією витребувано повний розрахунок заборгованості з врахування погашення кредиту за грошові кошти , отримані від продажу заставного автомобіля, що дорівнюють 4 378,83 долара США.

Відповідно до умов п.3.3. Кредитного договору , грошові кошти від реалізації автомобіля 01.07.2013 року скеровані на погашення кредитної заборгованості .

При цьому відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість складає:

4355,30 доларів США- заборгованість за кредитом, що складає еквівалент 52103 грн.67 коп.

-7388 ,96 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що складає еквівалент 88 396 грн.20 коп.

-390,98 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що складає еквівалент 4 677 грн.40коп.

За таких обставин, районний суд не врахував погашення кредиту від продажу заставного майна та помилкова встановив суму кредитної заборгованості в розмірі 32 008,84 долара США, що за курсом від 01.08.2014 року становить 382 825 грн.73 коп. .

При цьому , стягуючи солідарно з відповідачів суму 17684,19 дол. США пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором,районний суд не звернув увагу, що вона значно перевищує суму збитків.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до правової позиції у справі № 6-100 цс 14 за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Виходячи з наданого за вимогою апеляційного суду розрахунку пеня за період з14.11.2013 року по 01.08.2014 року становить 66 301 грн. 94 коп.( а.с.227 т.1)

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що районний суд не застосував вимоги ст.3, 551 ЦК України, та допустився помилки щодо стягнення суми пені, котра значно перевищує розмір збитків.

За таких обставин, судова колегія зменшує розмір пені до 66 301 грн.94 коп.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Така правова позиція викладена у справі № 6-53 цс 14

Як вбачається з договору поруки № 1504/P, відповідно до умов якого поручитель поручився перед банком солідарно та в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання позичальником усіх зобов'язань за кредитним договором. Пунктом 12 цього договору передбачено, що порука за цим договором припиняється по закінченню 5-ти років з дня настання строку погашення кредиту за Кредитним договором ( а.с.106 т.1).

Виходячи з того, що кінцевим терміном повернення кредиту є 03 серпня 2011 року, а позивач звернувся до суду з позовними вимогами -14.11.2014 року(а.с.38), судова колегія погоджується з судженням районного суду, що вимоги ч.4 ст. 559 ЦК України не можуть бути застосовані.

При цьому, судова колегія у відповідності до вимог ст.303 ч.3 ЦПК України рішення суду скасовує з ухваленням нового, так як районним судом було порушено вимоги ст.3,551 ЦК України та ст.10 ЦПК України .

Судова колегія зменшує розмір пені та з врахуванням погашення кредитної заборгованості суми від продажу автомобіля, зменшує і суму кредитної заборгованості та штрафні санкції.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судова колегія повертає позивачеві сплачені понесені судові витрати, оскільки вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 218,303,309,316,317,319ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2016 року скасувати з ухваленням нового рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість, що станом на 01.08.2014 року складається з:

-4355,30 доларів США- заборгованість за кредитом, що складає еквівалент 52103 грн.67 коп.

-7388 ,96 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що складає еквівалент 88 396 грн.20 коп.

-390,98 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що складає еквівалент 4 677 грн.40коп.

- 66 301 грн.94 коп. пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором .

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати з кожного по 1 827 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.А.Калараш

А.П.Заїкін