Провадження №: 2/752/5105/16
06.12.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,
01.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою до ОСОБА_2
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 29.09.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики на виконання якого він передав останньому грошові кошти в сумі 4 674, 00 дол. США, що підтверджено розпискою. Строк повернення позики було визначено до 29.11.2015 року. Однак свої зобов»язання щодо повернення боргу ОСОБА_2 не виконав. У зв'язку з пропущенням строку виконання зобов'язання, просив стягнути з ОСОБА_2 у примусовому порядку неповернену позику у розмірі 4 674, 00 дол. США, що станом на день звернення в суд з позовом відповідно до офіційного курсу НБУ становить 118 906, 56 грн., з підстав невиконання зобов»язання - 3 % річних у розмірі 2 677, 84 грн.
У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, направлена судова повістка за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернута до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до ОСОБА_2 позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.09.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою (а.с. 5).
Як видно зі змісту зазначеної вище розписки, ОСОБА_2 29.09.2015 року позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4 674, 00 дол. США, які зобов»язався повернути позикодавцеві до 29.11.2015 року.
Відповідно до вимог статтей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначені договором позики строки, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення позики.
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до правил ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до змісту розписки, яка підтверджує укладення договору позики, предметом договору були грошові кошти в іноземній валюті - долар США.
Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує про невиконання відповідачем умов договору позики, укладеного 29.09.2015 року.
Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 118 906, 56 грн. визначеному позивачем у національній валюті відповідно до офіційного курсу валюти долар США в якій надавалася позика.
З підстав невиконання позивачем зобов'язань за зазначеним вище договором, позивач має право на отримання штрафних санкцій, яке передбачені ст. 625 ЦК України, а саме - 3 % річних, розмір яких зазначений позивачем, суд приймає до уваги, оскільки вважає наведений ним розрахунок правильним.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати за розгляд справи судом стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 118 906, 56 грн., 3 % річних у розмірі 2 677, 84 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 215, 84 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі - 122 800 (сто двадцять дві тисячі вісімсот) грн. 24 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.