У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Нагорняка В.А., Юровської Г.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, в інтересах якого діє його мати - ОСОБА_6, третя особа - Мелітопольська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частини автомобіля, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в інтересах якого діє мати - ОСОБА_6, третя особа - Мелітопольська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частини автомобіля.

Позивачка посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік - ОСОБА_7, після смерті якого вона та його син від першого шлюбу - ОСОБА_5 у межах шестимісячного строку для прийняття спадщини звернулись до Мелітопольської державної нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини. До складу спадщини, окрім належного особисто померлому житлового будинку АДРЕСА_1, також увійшов і автомобіль GELLY, моделі JL 7162 легковий седан, державний номерний знак НОМЕР_1, який був придбаний нею з ОСОБА_8 04 грудня 2008 року, в період коли вони перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Вважала, що цей автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказувала, що встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, має значення для визнання автомобіля спільною сумісною власністю.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що з 05 травня 1995 року по 20 квітня 2004 року ОСОБА_8 перебував у шлюбі з іншою особою, тому правові підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу до 20 квітня 2004 року відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо проживання однією сім'єю після 20 квітня 2004 року, суди правильно виходили з того, що позивач не довела своїх вимог.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Мазур Л.М. НагорнякВ.А. Юровська Г.В.