Номер провадження: 22-ц/785/5747/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення пені,

встановила:

14.03.2016 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача суму пені і заборгованості за аліментами на утримання дитини за виконавчим листом №523/10582/15-ц, виданого 20.10.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, та просила стягнути суму пені за період з 05.05.2015 року по 01.03.2016 року в розмірі 10400,37 грн. та судові витрати у справі.

При цьому позивач посилалася на те, що відповідач являється батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 05.10.2015 року, що набрало чинності 16.10.2016 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі по 643 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що відповідач у справі ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, в результаті чого виникла заборгованість, виходячи з якої нею здійснено розрахунок пені відповідно до діючого законодавства, просила її вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 500 грн., в іншій частині вважав вимоги безпідставними, посилаючись на те, що рішення суду про стягнення аліментів набрало чинності лише 16.10.2015 року, тому пеня до цього моменту нараховуватись не може, звернувши увагу суду також на ту обставину, що з 14.10.2015 року по 12.12.2015 року відповідач перебував за межами України та не був обізнаний про наявність виконавчого провадження, і з урахуванням повного погашення заборгованості ще до звернення позивача з даним позовом, просив зменшити розмір пені до 500 грн., надавши розрахунок пені з 05.10.2015 року по 29.02.2016 року у розмірі 1449,48 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року позов ОСОБА_4В було задоволено частково.

Було вирішено стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/2, кв.47, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, суму пені за виконавчим листом №523/10582/15-ц, виданого 20.10.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, за період з 05.05.2015 року по 01.03.2016 року в загальному розмірі 6166 грн. 72 коп. Також стягнуто судовий збір на користь Державного бюджету України у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зміну даного рішення, стягнувши із нього на користь ОСОБА_4 суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 1449 грн. 48 коп., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходи із того, що пеню за несплату аліментів необхідно відраховувати з 05.05.2015 року по 01.03.2016 року. При цьому суд розраховував суму пені за кожен місяць, з наростаючим підсумком, по 01.03.2016 року, потім склав зазначені суми, у звязку з чим загальна сума пені склала 6166,72 грн.

Однак повністю з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином нарахування пені за прострочення сплати аліментів обмежується тим місяцем, в якому аліменти сплачені не були.

Саме таких правових позицій дотримується Верховний Суд України, про що свідчать його Постанови: від 16.12.2015 № 6-2696цс15; від 03.02.2016 № 6-1477цс15; від 16.03.2016 № 6-300цс16.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України зазначені Постанови є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Судом першої інстанції зазначених обставин не було враховано, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 643 грн. щомісяця було ухвалено 05 жовтня 2015 року, аліменти стягнуті, починаючи з 05 травня 2015 року. При цьому допущене негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Рішення суду набрало чинності 16 жовтня 2015 року.

У звязку з цим, висновок суду про те, що відповідач має сплачувати пеню за несплату аліментів, починаючи з 05 травня 2015 року, є обгрунтованим, однак суд не вірно здійснив розрахунок пені за вказаний період.

Так, нНадавши свої заперечення проти позовних вимог ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_3 надав суду розрахунок пені, із якого вбачається, що він дійсно визнав свою заборгованість станом на день набрання рішенням суду законної сили, у сумі 3111,24 грн. (а.с.34).

Однак даний розрахунок пені не відповідає чинному законодавству, так як сума пені повинна нараховуватись щомісячно на суму заборгованості по аліментам, про що вказано вище.

Таким чином, враховуючи те, що щомісячний розмір аліментів за рішенням суду склав 643 грн., починаючи з 05 травня 2015 року по 01 березня 2016 року сума пені склала 1935,43 грн., виходячи з наступного розрахунку:

за травень 2015 року = 173,61 грн. (643 грн. х 27 днів х 1%);

за червень 2015 року = 192,9 грн. (643 грн. х 30 днів х 1%);

за липень 2015 року = 199,33 грн. (643 грн. х 31 день х 1%);

за серпень 2015 року = 199,33 грн. (643 грн. х 31 день х 1%);

за вересень 2015 року = 192,9 грн. (643 грн. х 30 днів х 1%);

за жовтень 2015 року = 199,33 грн. (643 грн. х 31 день х 1%);

за листопад 2015 року = 192,9 грн. (643 грн. х 30 днів х 1%);

за грудень 2015 року = 199,33 грн. (643 грн. х 31 день х 1%);

за січень 2016 року = 199,33 грн. (643 грн. х 31 день х 1%);

за лютий 2016 року = 186,47 грн. (643 грн. х 29 днів х 1%).

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про відсутність його вини у невиплаті аліментів, то вони є необгрунтованими, оскільки за період з 05 травня 2015 року по 01 березня 2016 року сума заборгованості по аліментам через їх невиплату склала 6326,24 грн., що не заперечується сторонами та підтверджується розрахунком державного виконавця Суворовського ВДВС Одеського МУЮ м. Одеси (а.с.6).

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, пеня має нараховуватись та сплачуватись особою при виникненні заборгованості по сплаті аліментів за рішенням суду лише з вини цієї особи.

Апелянт не надав суду доказів поважності причин несплати аліментів у вказаний період, що свідчить про наявність вини платника аліментів у виниклій заборгованості в період з 05 травня 2015 року по 01 березня 2016 року, у загальній сумі 6326,24 грн.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, в частині розміру суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, у звязку з чим стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 1935,43 грн. замість 6166,72 грн. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що колегія суддів лише частково погоджується з розрахунком заборгованості пені, яка здійснена апелянтом ОСОБА_3 в запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року змінити та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 1935,43 грн. (одна тисяча девятсот тридцять пять гривень 43 копійки) замість 6166,72 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2