Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/7045/13 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/778/4522/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2016 року

у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, Реєстраційної служби виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради, скасування свідоцтва про право власності і рішення про реєстрацію, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до виконавчого комітету Бердянської міської ради, Реєстраційної служби виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради, скасування свідоцтва про право власності і рішення про реєстрацію.

В позові зазначав, що 27.12.2006 року між ним Бердянською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0151га, розташованої біля квіткового магазину «Клумба» вздовж пр. Праці в м. Бердянську Запорізької області. Призначення земельної ділянки для розміщення майданчику відпочинку та благоустрою території строком 01.12.2011 року, який 22.11.2011 року було продовжено до 01.12.2016 року. Договір оренди укладено на підставі п. 2. 5 рішення одинадцятої сесії 5 скликання Бердянської міської ради від 07.12.2006 року «Про передачу в оренду земельних ділянок», та зареєстровано у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомзему України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12. 03. 2007 року № 94. Проте, 02.09.2009 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради було прийнято рішення № 459, яким ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, нежитлову будівлю по пр. Праці, 31-л в м. Бердянську Запорізької області. Підставою для прийняття цього рішення слугувало рішення Бердянського міськрайонного суду від 16.10.2008 року та розпорядження міського голови № 385-р від 31.07.2009 року «Про присвоєння поштової адреси». Спірне рішення № 459 порушує його права як орендаря земельної ділянки, оскільки власність ОСОБА_4 розташована на земельній ділянці площею 63кв. м, яка виділена йому в оренду. У звязку з цими обставинами за його апеляційною скаргою рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06. 12. 2011 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 16.10.2008 року про визнання права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні її позову відмовлено. Таким чином, рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 459 прийнято на підставі рішення суду, яке скасовано. Крім того, виконавчим комітетом Бердянської міської ради було перевищено свої повноваження при прийнятті цього рішення, оскільки державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили, проте виконком Бердянської міської ради у порушення п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07. 02. 2002 року видав ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю по пр. Праці, 31-л в м. Бердянську.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Бердянської міської ради № 459 від 02.09.2009 року в частині видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на нерухоме майно, розташоване по пр. Праці, 31-л в м. Бердянську. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби виконкому Бердянської міської ради про державну реєстрацію прав та обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 1229024 від 29.03.2013 року. Поновити пропущений строк позовної давності, оскільки дізнався про існування спірного рішення суду та рішення № 459 виконкому Бердянської міської ради тільки у вересні 2011 році з іншої цивільної справи, відразу став звертатися до суду з позовами, які спочатку розглядалися в порядку адміністративного судочинства, а в подальшому було визначено, що справа повинна розглядатися в порядку ЦПК.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5, адвоката відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно виходив з того, що правомірність користування ОСОБА_3 земельною ділянкою у звязку з відсутністю підстав для укладання договору оренди ним не доведена, і у даних правовідносинах він не може вважатися належним позивачем, тобто особою, права якої порушені незаконними рішеннями органу виконавчої влади, тому за даних обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Сам факт того, що продовжує діяти договір оренди земельної ділянки, не дає ОСОБА_3 права на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки похідність його права оренди земельної ділянки напряму залежить від правомірності його набуття, а в цій частині наявні рішення суду про незаконність набуття земельної ділянки в оренду, тому підстав для судового захисту права, набутого протизаконно, останній не має.

Згідно до ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення виконавчим комітетом Бердянської міської ради законодавства України при прийнятті рішення № 459 щодо оформлення права власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення, оскільки відповідачем перевищено свої повноваження при видачі свідоцтва про право власності, тобто здійснення державної реєстрації права власності з порушенням п. 8. 1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, оскільки у Додатку 2 прямо зазначений перелік право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація, і це, зокрема, рішення суду, не спростовують рішення суду. Позивач вважає, що державну реєстрацію нежитлової будівлі повинен був здійснювати спеціальний орган - бюро технічної інвентаризації при виконавчому комітеті Бердянської міської ради. Зазначені доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не враховано того факту, що даним способом ОСОБА_4 не могла здійснити державну реєстрацію права власності, яке виникло у неї на підставі рішення суду, оскільки у Додатку 1 до вказаного Положення затверджено форму заяви про державну реєстрацію прав, згідно з якою необхідно вказати поштову адресу, за якою розташоване нерухоме майно.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 16.10.2008 року за ОСОБА_4 визнано право власності на магазин, який розташований на земельній ділянці площею 63кв.м в м. Бердянську без зазначення поштової адреси, у звязку з чим вона була позбавлена права зареєструвати своє право власності на вказану нежитлову будівлю за рішенням суду у БТІ Бердянської міської ради. За заявою ОСОБА_4 від 13.07.2009 року розпорядженням міського голови № 385-р від 31. 07. 2009 року магазину, що належить ОСОБА_4, присвоєно поштову адресу пр. Праці, 31-л м. Бердянськ. На підставі заяви ОСОБА_4, рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року, та розпорядження міського голови від 31. 07. 2009 року і винесене спірне рішення № 459, пунктом 4.1 якого вирішено оформити право власності ОСОБА_4 на будівлю по пр. Праці, 31-л, що складається з основної будівлі «А», замощення І.

Згідно до ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Доводи апеляційної скарги, що орган місцевого самоврядування, приймаючи оскаржуване рішення вийшов за межі своїх повноважень співпадають з підставами позовних вимог, вказаних позивачами у суді першої інстанції, які у достатньому обсязі були перевірені під час судового розгляду справи та не знайшли свого підтвердження. Вказані доводи в цілому повторюють позов ОСОБА_3 та вказують на незгоду з рішенням суду першої інстанції, проте не спростовують його висновків, оскільки судом встановлено, що 02 вересня 2009 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради винесено рішення № 459, пунктом 4.1 якого вирішено оформити право власності за ОСОБА_4 право власності на будівлю по пр. Праці, 31-л, що складається з основної будівлі «А», замощення І. На час винесення спірного рішення виконавчим комітетом Бердянської міської ради 02.09.2009 року № 459 рішення Бердянського міськрайонного суду від 16. 10. 2008 року було чинним, а обставина його подальшого скасування не доводить позовних вимог.

Позивач, оспорюючи рішення суду першої інстанції уникає зазначення тих обставин, що судовими рішеннями встановлена незаконність та безпідставність набуття ОСОБА_7 права оренди земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно відповідача.

А саме, такими рішеннями є: постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2010р, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2012р., ухвала Вищого адміністративного суду України від 10.04.2014р. (а.с.135-138 т.1).

Обовязковість судових рішень у справах адміністративного судочинства встановлена ст.14 КАС України, де вказано: постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судами встановлено, що проект відводу земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_3 містить підроблені підписи, а тому є незаконним та скасовано п.2.5. рішення №8 Бердянської міської ради Запорізької області від 07.12.2006р. «Про передачу в оренду земельних ділянок», який стосується безпосередньо спірної земельної ділянки на захист прав орендаря якої спрямований даний позов.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, за якою обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються (звільненні від доказування) при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлена незаконність набуття права оренди земельної ділянки ОСОБА_3, а тому є правильним висновок рішення суду першої інстанції про відсутність передбачених ст.3 ЦПК України підстав для застосування судового захисту.

Колегія суддів вбачає, що доводи апеляційної скарги в цілому повторюють позовну заяву, вимоги якої та їх підстави були ретельно розглянуті під час провадження справи судом першої інстанції та дістали належної правової оцінки, яка визнана вірною про що наведено вище у цій ухвалі.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: