Справа № 627/1392/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

6 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) та житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що його мати ОСОБА_2 при житті працювала в Ананьївському цукровому комбінаті, в подальшому реорганізованого у ВАТ «Ананьївське» на різних посадах та з вказаного господарства вийшла на пенсію.

На момент розпаювання земель ВАТ «Ананьївське» ОСОБА_2 являлася пенсіонером даного господарства та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мала право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю ВАТ «Ананьївське» її прізвище було помилково пропущено.

25 березня 2016 року ОСОБА_2 померла, і в звязку зі смертю сертифікат на земельну частку (пай) вона не отримала. Про порушене право на отримання земельної частки померлої матері позивачу стало відомо лише у 2015 році, коли вона звернулася до Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, де і дізналася, що її прізвище помилково не було внесено до списку до Державного акту на землю.

Також до спадкового майна ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Хитрунівська (Воровського) №62 в смт. Костянтинівка, Краснокутського району, Харківської області.

Оскільки позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом першої черги, тому звернувся до суду з даним позовом та прохає визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, виділити позивачу земельну частку (пай) розміром 5,84 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв, розташованої на території Костянтинівської селищної ради, за межами населеного пункту та визнати право власності на житловий будинок.

Також, окрім позивача спадкоємцями майна ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_3, яка від прийняття спадщини відмовилася, про що свідчить її заява.

В судове засідання позивач не зявися, однак надав суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог та про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Представник відповідача Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та про визнання позову.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 працювала в Ананьївському цукровому комбінаті, в подальшому перейменованому у ВАТ «Ананьївське», що підтверджується трудовою книжкою та архівною довідкою архівного відділу Краснокутської РДА №01-36/39 від 16.02.2016 року, та являлася пенсіонером даного господарства, але з невідомих причин не була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по ВАТ «Ананьївське» серії ХР-18-00-000716, про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 26.01.2016 року №9-20.25-0.4-159/2-16).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що мати позивача ОСОБА_2 набула законне право на земельну частку /пай/ з не витребуваних паїв, однак до списку осіб, доданого до державного акту, включена не була.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 26.01.2016 року №9-20.25-0.4-159/2-16 розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по ВАТ «Ананьївське» Костянтинівської селищної ради становить 5,84 умовних кадастрових гектар.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

25 березня 2016 року ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №537725, видане виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради, Краснокутського району, Харківської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) та з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Хиртунівська, №62 (Воровського, №62), смт. Костянтинівка, Краснокутський район, Харківська область.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала по вул. Хитрунівська (Воровського) № 62 в смт Костянтинівка, Краснокутського району Харківської області. Даний житловий будинок з господарськими будівлями числиться за ОСОБА_2, що підтверджується будинковою книгою.

У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Факт, що позивач ОСОБА_1 являється сином померлої ОСОБА_2, підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ №521634, копія якого мається в матеріалах справи.

Донька спадкодавці ОСОБА_3 відмовляється від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1, про що свідчить її заява, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 23.11.2016 року №1745/01-16, після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа, в якій є заява про прийняття спадщини сина спадкодавці гр. ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється.

Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті спадкодавці ОСОБА_2 має законне право на земельну частку (пай) та житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування.

У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 1217, 1223, 1261 ЦК України, ст.15, 57, 60, 73, 209, 212-215 ЦПК України, Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям №720 від 08.08.1995 року, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Костянтинівської селищної ради, Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 25 березня 2016 року.

Виділити ОСОБА_1 земельну частку (пай) розміром 5,84 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв ВАТ «Ананьївське», розташованих на території Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Хитрунівська (Воровського) №62 в смт. Костянтинівка, Краснокутського району Харківської області, після смерті матері ОСОБА_2, померлої 25 березня 2016 року, в цілому.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4