Справа № 309/758/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Кожух О.А., Джуги С.Д.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Хустського районного суду від 30 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

25 червня 2016 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (далі Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Позов мотивовано тим, що 27 грудня 2010 р. вироком Хустського районного суду ОСОБА_1 визнано виним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.191 ч.ч.3,5, 366 ч.ч.1,2 КК України.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_1, працюючи на посаді економіста по споживчому кредитуванню Хустського відділення АКБ «Правекс-Банку», являючись службовою особою, здійснюючи покладені на нього організаційно-розпорядчі обовязки, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем в своїх інтересах та інтересах третіх осіб, за попередньою змовою у групі із громадянином ОСОБА_2, з метою незаконного отримання належних банку грошових коштів, в період червня-вересня 2008 року, будучи обізнаним з вимогами «Положення про споживче кредитування в АКБ «Правекс-Банк», затвердженого Наказом Голови Правління АКБ «Правекс-Банк» № 779 від 03.08.2004 року, якими зазначено, що оформлення та видача кредитів клієнтам проводиться лише при безпосередньому зверненні в банк особи-позичальника, тільки за поданою і особисто заповненою позичальником заявою, при наявності оригіналу паспорту та ідентифікаційного коду позичальника, за результатами проведеної ідентифікації особи і при наявності, в разі потреби, оригіналу довідки про доходи, всупереч вищевказаним вимогам незаконно оформив кредитні договори, в результаті чого заволодів чужим майном грошовими коштами Хустського відділення АКБ «Правекс-Банку». Після чого, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_2, безпідставно зняли та привласнили з платіжних карток оформлених на імя громадян України мешканців Закарпатської області, грошові кошти на загальну суму 432 520 грн., що є особливо великими розмірами, чим інтересам банку заподіяв матеріальної шкоди на вказану суму, а також вчинив службове підроблення документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Станом на 23 лютого 2016 року заборгованість за виданими злочинним шляхом ОСОБА_1 кредитами становить суму 397 795,22 грн..

Посилаючись на вказані обставини з врахуванням того, що вироком суду встановлена винна особа в спричинені матеріальної шкоди, матеріальна шкода складає суму 397 795,22 грн., а в кримінальному провадженні відшкодування шкоди не вирішено, Банк просив стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену суму матеріальної шкоди, спричиненої злочинними діями відповідача.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 30 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» матеріальну шкоду у розмірі 397 795 /триста девяносто сім тисяч сімсот девяносто пять/ гривень 22 копійки та вирішено питання по судовим витратам.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права, невідповідності висновків суду встановленим по справі обставинам, просив скасувати оскаржуване ним заочне рішення та закрити провадження у справі.

Межі доводів апеляційної скарги вироком суду встановлено, що злочин було скоєно ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, який на день подання Банком позову в порядку цивільного судочинства вже був також засуджений за ч. 3,5 ст. 191 ч. 1.2 ст. 366 КК України за ті ж самі дії, що і ОСОБА_1, тобто матеріальна шкода була спричинена двома особами, які повинні нести спільну відповідальність за її спричинення. Крім того, судом не витребувано й не оглянуто кримінальні справи щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2, що було необхідно для ухвалення обєктивного рішення, не залучено до участі в розгляді справі належного співвідповідача, та залишено поза увагою факт пропуску трьохрічного строку позовної давності.

Від ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, який заперечує проти апеляційної скарги та повністю підтримує позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 197 ЦПК).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що вироком у кримінальному провадженні було встановлено вину в скоєнні злочину та засуджено ОСОБА_1 за злочинні дії, якими Банку було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 397 795,22 грн., і оскільки встановлені судовим рішенням обставини не потребують повторного доказування, з відповідача слід стягнути заподіяну шкоду в повному розмірі.

Матеріалами справи та в судових засіданнях встановлено, що 27 грудня 2010 року вироком Хустського районного суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.191 ч.ч.3,5, 366 ч.ч.1,2 КК України. Зазначений вирок набрав законної сили.

Встановлено, що злочинними діями ОСОБА_1 заподіяно Банку матеріальну шкоду в розмірі 397 795,22 грн., що підтверджується вищезазначеним вироком та розрахунком наданим по цій справі (а.с. відповідно 23-72 та а.с. 21-22).

Разом з тим, як вбачається з вироку Хустського районного суду від 27 грудня 2010 року, заявлений по справі цивільний позов ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» залишено без розгляду відповідно до вимог, передбачених ст. 291 КПК України, що дає право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з нормами ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Встановивши, що відповідача ОСОБА_1 визнано винним у зловживанні службовим становищем та заволодінні грошовими коштами Банку у відповідності до вироку суду, який набрав законної сили, в результаті чого відповідачем заподіяно позивачу матеріальну шкоду в загальній сумі 397 795,22 грн., суд дійшов вірного висновку про необхідність стягнення цієї суми із відповідача ОСОБА_1.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, що судом не враховано те, що злочин скоєно ним спільно з ОСОБА_2, якого також засуджено до відповідного покарання, а тому матеріальну шкоду слід було стягувати з них обох, залучивши останнього до участі в даній справі як співвідповідача, не можуть бути взяті до уваги, як такі, що суттєвими не являються та на висновки суду про обгрунтування позову не впливають.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто, Банк скориставшись своїми правами предявив позов на свій розсуд до відповідача ОСОБА_1 та не залучив до участі в справі відповідача ОСОБА_2, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що заочне рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на обставини, встановлені у справі в їх обєктивній сукупності, та з врахуванням вищезазначених норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Хустського районного суду від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: