Справа №573/2063/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кліщ О. В.
Номер провадження 22-ц/788/2025/16 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою органу опіки та піклування - Білопільської районної державної адміністрації

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 листопада 2016 року

у справі за позовом органу опіки та піклування - Білопільської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Білопільської міської ради

про позбавлення батьківських прав

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до органу опіки та піклування - Білопільської районної державної адміністрації, третя особа - орган опіки та піклування Білопільської міської ради

про скасування усиновлення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано усиновлення ОСОБА_4 малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Білопілля Сумської області (актовий запис про народження № 5 від 08 липня 2005 року).

Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Білопілля Сумської області - актовий запис про народження № 05 від 08 липня 2005 року, вказавши матір'ю дитини - ОСОБА_5, батьком - ОСОБА_6, дані про попередніх батьків з актового запису вилучено, привласнено дитині прізвище ОСОБА_3, по батькові - ОСОБА_3, ім'я залишено - ОСОБА_3, дату народження змінено з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження з м. Білопілля Сумської області на с. Кровне Сумського району Сумської області.

Передано малолітню ОСОБА_3 на опікування Органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації, Білопільської міської ради.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 листопада 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації .

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білопілля Сумської області. відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 7 від 30 липня 2014 року батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_7. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Згідно повідомлення Сумського обласного притулку для дітей від 11 січня 2012 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала у притулку з 20 грудня 2011 року по 11 січня 2012 року у зв'язку з конфліктною ситуацією між батьками та дитиною. Матері були надані психолого - педагогічні рекомендації по вихованню та навчанню дитини, дитина була повернута в сім'ю. Відповідно до повідомленням Білопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 13 травня 2014 року фахівцями із соціальної роботи Білопільського РЦСССДМ було відвідано родину ОСОБА_4, яка проживає в АДРЕСА_1 та встановлено, що між матір'ю та донькою ОСОБА_3 напружені стосунки, донька часто виходить з - під контролю матері. За результатами проведеної з родиною роботи в сім'ї частково покращились стосунки, мати намагалась приділяти більше уваги навчальному та виховному процесам доньки. Однак, потім, ситуація в родині знову змінилась на гірше. Згідно з Актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (мати або батько), інші родичі або законний представник відмовились забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я, складеним 13 липня 2016 року КЛПЗСОР «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій», матір ОСОБА_4, 1971 року народження, відмовилась забрати із зазначеного закладу доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і надала заяву до Білопільської служби у справах дітей про відмову від дитини. Із заяви, посвідченої Приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою Н.В. 16 червня 2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 428, ОСОБА_4 надала згоду на позбавлення її батьківського піклування по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Білопільської міської ради від 19 вересня 2016 року вбачається, що на обліку служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації перебуває дитина. яка залишилась без батьківського піклування, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку одинока мати ОСОБА_4, мешканка АДРЕСА_1, покинула у КЛПЗСОР «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій». Під час проведення профілактичної роботи з матір'ю дитини, остання відмовилась забирати її додому та надала посвідчену нотаріусом заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 відмовилась від виховання та утримання доньки у зв'язку з тим, що дитина повністю вийшла з - під контролю. Враховуючи те, що ОСОБА_4 відмовилась від виховання та утримання доньки, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4, 1971 року народження, батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно повідомлення адміністрації Сумського центру соціально - психологічної реабілітації дітей області від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала в зазначеному закладі з 10 березня 2015 року по 12 вересня 2015 року, за час проходження реабілітації мати дитини двічі навідувала її, але не цікавилась її здоров'ям, успішністю та життям, сама до закладу не телефонувала. ОСОБА_4 не виконувала рекомендації психологічної служби закладу щодо виховання та розвитку дитини, емоційного контакту між матір'ю та донькою не було. З Довідки, наданої Сумським центром соціально - психологічної реабілітації дітей області від 06 жовтня 2016 року вбачається, що на час перебування неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її мати в вказаному центрі жодного разу не відвідала, не цікавилась життям, здоров'ям, вихованням, навчанням та потребами дитини.

З 30 серпня 2016 року і дотеперішній час ОСОБА_3 на підставі направлення служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації від 19 липня 2016 року № 01-19/882 перебуває в Обласному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей.

Відповідно до довідки Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей ОСОБА_3 з 30 серпня 2016 року та по теперішній час перебуває в зазначеному центрі на підставі направлення служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації від 19 липня 2016 року № 01-19/882.

Як вбачається з листа Білопільської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. А.С. Макаренка №184 від 19 липня 2016 року ОСОБА_3 навчалась в школі з 01 вересня 2012 року по 06 березня 2015 року за направленням районного відділу освіти Білопільської районної державної адміністрації. Дівчинка виховувалась матір'ю-одиначкою ОСОБА_4 Під час навчання в других - третіх класах дівчинка знаходилась у школі по 5 днів на тиждень, були випадки, коли вона залишалась на вихідні. Мати пояснювала це своєю зайнятістю на роботі, успіхами доньки вона цікавилась, але не систематично, неодноразово мати зверталась за допомогою до шкільних психолога та педагогів. Стосунки з матір'ю у ОСОБА_3 часто були конфліктні, напружені. Дівчинка часто демонструвала неповагу до матері, відсутність прихильності. ОСОБА_3 вразлива, схильна до імпульсивних вчинків (грубість, пропуски шкільних занять, блукання та інше). Згідно з актом обстеження умов проживання від 27 лютого 2015 року сім'я ОСОБА_7 мешкає у приватному будинку з двох кімнат, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, учениця 4-го класу Білопільської школи-інтернату, мешкає в окремій кімнаті, забезпечена одягом, взуттям та продуктами харчування, недостатньо предметів для розвитку дитину. Стосунки дитини з матір'ю напружені, ОСОБА_3 бродяжить, часто виходить з-під контролю матері. Відповідно до інформації від 03 жовтня 2016 року, наданої Комунальним закладом Сумської обласної ради Правдинська загальноосвітня школа-інтернат Великописарівського району, щодо виконання матір'ю ОСОБА_4 батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за час перебування неповнолітньої в даному закладі з 01 вересня 2015 року по 27 травня 2016 року мати дитину відвідувала рідко у вихідні та святкові дні, але підтримувала зв'язок по мобільному телефону, особливого ж зацікавлення життям та успіхами доньки у навчанні не проявляла. Мати забирала доньку на канікули : осінні - з 24 жовтня по 01 листопада 2015 року; зимові - з 26 грудня 2015 року по 10 січня 2016 року; весняні - з 29 березня по 04 квітня 2016 року. На весняні канікули - з 29 березня по 04 квітня 2016 року та літні канікули з 27 травня 2016 року за погодженням з матір'ю ОСОБА_3 забирала тітка ОСОБА_9. 31 серпня 2016 року дитина з канікул до закладу не повернулася. Повертаючи дівчинку з канікул ОСОБА_4 постійно скаржилася, що не може знайти з дитиною спільної мови та їй важко з нею справлятися. Всім необхідним: канцтоварами, одягом та взуттям, - дівчинку забезпечував навчальний заклад.

Розпорядженням голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 липня 2016 року №311-ОД, враховуючи акт про дитину, покинуту в закладі охорони здоров'я, складений 13 липня 2016 року у Комунальному закладі лікувально-профілактичному закладі Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до повідомлення від 14 липня 2016 року Служби у справах дітей виконавчого комітету Шосткинської міської ради відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку відмовились забрати батьки з КЛПЗСОР «Шосткинський обласний протитуберкульозний санаторій», де дитина перебувала на оздоровленні, 14 липня 2016 року було складено акт на покинуту дитину, тому заклад просить вирішити подальшу долю дитини. Відповідно до заяв ОСОБА_4 від 16 червня 2016 року та від 04 липня 2016 року вона відмовилась забрати дитину з Шосткінського обласного дитячого протитуберкульозного санаторію, вона не може виконувати свої батьківські обов'язки у зв'язку з тим, що дитина вийшла з-під її контролю і вона не має на неї впливу.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно ч. 1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 242 СК України, якщо усиновлювач був записаний матір'ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу. У разі смерті усиновлювача, позбавленого батьківських прав, дитина одержує право на спадкування на загальних підставах.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, слід відрізняти підстави та порядок визнання усиновлення недійсним від підстав і порядку його скасування. У СК визначено як підстави, з яких усиновлення обов'язково має бути визнане недійсним, так і підстави, за наявності яких суд вирішує це питання на свій розсуд. Відповідно до частин першої, другої статті 236 СК суд обов'язково визнає усиновлення недійсним, якщо воно було здійснене без згоди дитини і батьків, яка була необхідна, або якщо усиновлювач не бажав настання прав та обов'язків, що виникають унаслідок усиновлення (фіктивне усиновлення). Згідно ж із частинами третьою, четвертою цієї статті суд може, але не зобов'язаний визнати недійсним усиновлення, здійснене на підставі підроблених документів або за відсутності згоди осіб, зазначених у статтях 220-222 СК. За наявності підстав для задоволення позову про визнання усиновлення недійсним суд у кожному конкретному випадку повинен вирішити питання про передачу дитини її батькам або іншим родичам, а якщо буде встановлено обставини, які свідчать про неможливість цього, - на опікування органу опіки та піклування. Усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов'язків. Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою статті 238 СК. З огляду на те, що частиною п'ятою статті 237, частиною п'ятою статті 239 СК передбачено можливість альтернативного вирішення дитиною питання щодо збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням, у разі визнання його недійсним або скасування, необхідно з'ясувати її бажання і відобразити його в судовому рішенні. Виявивши під час розгляду справ про скасування усиновлення або визнання його недійсним факти вчинення службовими особами дій, у яких вбачаються ознаки злочину, передбаченого статтею 169 Кримінального кодексу України (незаконні дії щодо усиновлення), суди мають реагувати на це окремими ухвалами.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, із підстав, передбачених пунктами 2, 4, 5 частини першої статті 164 СК, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Позбавлення батьківських прав неповнолітніх батька, матері можливе лише у випадках, визначених пунктами 1, 3 частини першої статті 164 СК, а саме якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування або якщо вони жорстоко поводяться з дитиною. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарзі про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував ті факти, що дитина ОСОБА_3 була залишена в закладі охорони здоров'я, а саме в Шосткинському обласному дитячому туберкульозному санаторії та ОСОБА_4 повністю відмовилась від виконання усіх батьківських обов'язків висновків суду не спростовують. Суд першої інстанції взяв до уваги вказані факти.

Посилання Органу опіки та піклування в апеляційній скарзі на те, що ствердження ОСОБА_4 про те, що вона не була обізнана про психічне захворювання дитини, що підтверджується наявними документами з підписом ознайомлення ОСОБА_4 про стан дитини при влаштуванні її до родини з Сумського обласного спеціалізованого Будинку дитини не є доведеними. Крім того, свідок ОСОБА_10, яка працює лікарем - психіатром Білопільської ЦРЛ в судовому засіданні пояснила, що дитина ОСОБА_3, 2005 року народження перебуває з лютого 2013 року на обліку у лікаря - психіатра з діагнозом «Розлад психологічного розвитку», а також дала пояснення щодо запису в Акті будинку дитини про вибуття дитини в сім'ю «Легка затримка психомовного розвитку», вказала, що вказаний діагноз було встановлено лікарем невропатологом, а не психіатром. Беручи до уваги те, що покази свідка є належним доказом у справі, можна зробити висновок про те, що при усиновленні дитини ОСОБА_4 не була обізнана щодо психічного стану здоров'я ОСОБА_3

Доводи позивача за первісним позовом про те, що судом не було взято до уваги та не досліджено, що у період з березня 2015 року і по теперішній час дитина ОСОБА_3 ніяких нанотропних, заспокійливих препаратів не приймає, персонал Сумського центру реабілітації, Правдинської школи - інтернату, Шосткинського протитуберкульозного санаторію та обласного центру реабілітації м. Шостка підтверджує відсутність медикаментозного лікування дитини, а також потреби у такому лікуванні не є підставою для задоволення позовних вимог Органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації.

Інші доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування - Білопільської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: