Справа № 691/1267/16-ц
Провадження № 2/691/641/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Буда-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Буда-Орловецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 07.10.1998 року помер його батько ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Зоря». На підставі рішення Городищенської райдержадміністрації від 13.02.1997 року № 46, право на зазначений земельний пай розміром 2,52 га належало його батькові ОСОБА_2 Він є спадкоємцем майна померлого, відповідно до заповіту, який, на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Крім нього, інших спадкоємців немає. Після смерті батька ОСОБА_2, він, у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, шестимісячний строк не зміг прийняти спадщину, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки він жив і працював в м. Нова Каховка, Херсонської області, а це далеко від місця знаходження спадщини. Працював він у Новокаховському МВ УМВС України в Херсонській області і не міг залишити місце роботи, приїхати до с. Буда-Орловецька, Городищенського району, Черкаської області для того, щоб вирішити питання прийняття спадщини. Враховуючи викладене, він змушений звертатись до суду та просить визначити йому додатковий строк прийняття спадщини, а саме: земельної частки (паю) в пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», розміром 2,52 га, вартістю 6956 гривень, належної померлому ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але до суду надійшов лист, в якому він просить справу розглядати у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає наступне.

ОСОБА_3 до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

ОСОБА_3 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», до норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-СР № 087744, виданого 08.10.1998 року виконкомом Буда-Орловецької сільської ради Городищенського району, Черкаської області, актовий запис № 10, 07.10.1998 року помер ОСОБА_2, яки є батьком позивача ОСОБА_1, про що свідчать відповідні правовстановлюючі документи у справі.

Тобто, на вказані правовідносини поширюються правила ЦК УРСР.

ОСОБА_3 до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини, згідно ст. 550 ЦК УРСР, може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

ОСОБА_3 до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

ОСОБА_4 спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертає увагу на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Позивач ОСОБА_1 посилається, як на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, на те, що він проживав у іншій області та не міг залишити роботу, а тому раніше до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався. Інших причин позивач не назвав.

Таким чином, враховуючи все вище наведене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем поважності підстав пропуску ним строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після батька ОСОБА_2, який помер 07.10.1998 року, а відтак позов є необґрунтованим та до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 548, 549, 550 ЦК УРСР, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»; ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»; ст. ст. 10, 11, 13, 14, 57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України ,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Буда-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк. з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 16.12.2016 року.

Суддя ОСОБА_5