У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Енгельса про визнання договорів оренди земельних ділянок розірваними за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Луганської області від 9 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку від 14 квітня 2010 року та від 21 вересня 2010 року їй належить чотири земельні ділянки, площею 6,7956 га, 6,8857 га, 1,2202 га та 1,2545 га, що розташовані на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

Зазначала про те, що між нею та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Енгельса (далі - СТОВ імені Енгельса) укладено чотири договори оренди землі, а саме від 20 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 6,8857 га.; від 21 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 6,7956 га.; від 21 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 1,2202 га.; від 21 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 1, 2545 га., за умовами яких вона передала відповідачу в оренду вказані земельні ділянки строком на 10 років. У п. 39 зазначених вище договорів оренди землі сторони погодили можливість одностороннього розірвання таких договорів, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких подій та умов, у тому числі невиконання орендарем умов договору.

Позивачка вказувала про те, що 12 лютого 2016 року зверталась до відповідача з заявами (повідомленнями) про розірвання з 23 лютого 2016 року спірних договорів оренди землі в односторонньому порядку відповідно до п. 39 даних договорів. Проте відповідач у поверненні земельних ділянок відмовив.

Вважала, що такими діями відповідача порушено вимоги законодавства, умови укладених між сторонами договорів, якими передбачено її право на одностороннє розірвання договору.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила визнати розірваними з 23 лютого 2016 року вищевказані договори оренди землі.

Рішенням Новопсковського районного суд Луганської області від 22 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано розірваними договори оренди землі укладені між ОСОБА_3 та СТОВ імені Енгельса: від 21 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 6,7956 га; від 21 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 1,2202 га; від 20 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 6,8857 га; від 21 вересня 2010 року щодо оренди земельної ділянки площею 1,2545 га. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 9 червня 2016 року рішення районного суд скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивачки щодо розірвання в односторонньому порядку спірних договорів оренди землі відповідають вимогам ч. 3 ст. 651 ЦК України та умовам п. 39 укладених між сторонами договорів.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, виходив із того, що юридичним наслідком розірвання спірних договорів є припинення їхньої дії, а у п. 39 спірних договорів оренди землі сторони передбачили можливість припинення дії цих договорів в односторонньому порядку. Проте, згідно з п. 38 цих договорів сторони встановили, що дія договорів припиняється з настанням певних обставин, які не залежать лише від одностороннього волевиявлення орендодавця. Отже, визначені п. п. 38, 39 вказаних договорів обставини, з якими сторони пов'язували припинення дії, розірвання, припинення в односторонньому порядку, договорів оренди землі не настали, а норми ч. 3 ст. 651 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку від 14 квітня 2010 року та від 21 вересня 2010 року, ОСОБА_3 належить чотири земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7956 га, 6,8857 га, 1,2202 га та 1,2545 га, що розташовані на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

20 вересня 2010 року між ОСОБА_3 та СТОВ імені Енгельса укладено договір оренди землі, щодо оренди земельної ділянки площею 6,8857 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

21 вересня 2010 року між ОСОБА_3 та СТОВ імені Енгельса укладено договір оренди землі, щодо оренди земельної ділянки площею 6,7956 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

21 вересня 2010 року між ОСОБА_3 та СТОВ імені Енгельса укладено договір оренди землі, щодо оренди земельної ділянки площею 1,2202 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

21 вересня 2010 року між ОСОБА_3 та СТОВ імені Енгельса укладено договір оренди землі, щодо оренди земельної ділянки площею 1,2545 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

24 жовтня 2010 року вищевказані договори зареєстровані у відділі Держкомзему Новопсковського району Луганської області.

12 лютого 2016 року ОСОБА_3 зверталась до СТОВ імені Енгельса з заявами (повідомленнями) про розірвання з 23 лютого 2016 року зазначених вище договорів оренди землі в односторонньомупорядку відповідно до п. 39 даних договорів.

У листі від 11 березня 2016 року директор СТОВ імені Енгельса заперечував проти дострокового припинення договорів оренди землі.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У п. 38 кожного зі спірних договорів оренди землі сторони передбачили умову про те, що дія договорів припиняється за взаємною згодою; за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню; з інших підстав визначених законом.

Разом з тим відповідно до п. 39 спірних договорів оренди землі сторони передбачили умову про те, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати за шість місяців, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов'язань.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Аналіз ст. ст. 525, 651 ЦК України, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Судом установлено, що п. 39 укладених між сторонами договорів оренди землі передбачено розірвання даних договорів в односторонньому порядку, вказаний пункт спірних договорів є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України дійшов передчасного висновку про те, що сторони, укладаючи спірні договори, погодили взаємозв'язок п. п. 38, 39, які не можуть діяти окремо один від одного. Такий висновок суду спростовується п. 37 зазначених договорів, у якому передбачено, що дія договору припиняється у тому числі, в разі його розірвання, без обмежень в односторонньому порядку або за згодою сторін.

Посилання апеляційного суду на те, що ч. 3 ст. 651 ЦК України, яка була підставою позову, передбачає односторонню відмову від договору, а позивач просила про розірвання договору в односторонньому порядку, як підстава для відмови ОСОБА_3 у позові, є неправильним тлумаченням ч. 3 ст. 651 ЦК України та умов спірних договорі оренди землі, так як відмова від договору саме і призводить до його розірвання.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в ході якого суду слід проаналізувати умови договорів щодо права на їх розірвання, підстави для цього і ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 9 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик