справа №619/2671/16-ц
провадження №2/619/1501/16
Рішення

іменем України

12 грудня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди,

установив:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому, після уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача маральну та матеріальну шкоду в сумі 18603,93грн посилаючись на те, що 31 березня 2016 року о 20год.20хв. відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м.Харкові біля будинку №274 по вул.Клочківській, виїжджаючи з прилеглої території не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, яким керував позивач, внаслідок чого, відбулася ДТП та автомобіль ВАЗ-21114 отримав механічні пошкодження, а його донька, яка перебувала в автомобілі отримала тілесні ушкодження. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Усунення тілесних ушкоджень потребувало закупку медичних препаратів на загальну суму 933,39грн. Згідно висновку експертної товарознавчої експертизи №0057/16 від 14 травня 2016 року пошкодження внаслідок ДТП на суму 41103,21грн. З метою встановлення розміру спричинених збитків він звернувся до ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал» та вартість оціночних робіт склала 1320,00грн. Протиправними діями відповідача спричинена моральна шкода, яка виразилася у нервовому стресі, який негативно відобразився на фізичному та психічному стані. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000,00грн. Крім того, він звернувся за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_4, вартість послуг адвоката становить 3500,00грн. У звязку з настанням страхового випадку ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна ОСОБА_5» позивачу було виплачено 33252,67грн., тому в рахунок погашення матеріального збитку з відповідача необхідно стягнути 10103,93грн.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та письмові заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що на підтвердження спричинення матеріальної шкоди доньці позивача не надано доказів та не підтверджено, що вона являється донькою позивача. Позивач не являється власником автомобіля ВАЗ-21114, тому не має права вимагати стягнення шкоди. Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна ОСОБА_5», яка згідно страхового акту сплатила власнику автомобіля ОСОБА_6 33252,67грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без його участі.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 31.03.2016 ОСОБА_3 о 20год.20хв керував автомобілем НОМЕР_1 у м.Харкові біля будинку №274 по вул.Клочківській, виїжджаючи з прилеглої території не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.07.2016 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП щодо події, яка мала місце 31.03.2016 провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Власником автомобіля ВАЗ-21114 являється ОСОБА_6, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.02.2016 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «УСК Княжа Вієнна ОСОБА_5», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00грн., за шкоду, заподіяну життю і здоровю 200000,00грн.

В силу дії ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як вбачається з листа ПрАТ «УСК Княжа Вієнна ОСОБА_5» від 07.10.2016 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3 становить 41347,98грн. Звернень від потерпілої щодо шкоди життю та здоровю внаслідок ДТП за участі автомобіля НОМЕР_1 під керування ОСОБА_3 не було. Відповідно до страхового акту №11 від 28.07.2016 розрахунок суми страхового відшкодування склав 33252,67грн., які були перераховані ОСОБА_6.

В матеріалах справи відсутні докази, що страхова компанія чи позивач не погоджувались та оскаржували оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_6 пошкодженням транспортного засобу.

Крім того, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплат) у, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до абз. 3 п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абз. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як розяснено в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_6, як власник пошкодженого автомобіля, отримавши страхове відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке не перевищувало ліміту відповідальності, погодилась з розміром збитків, визначених страховою компанією, з приводу шкоди життю та здоровю внаслідок даної ДТП не зверталася, а позивачем не надано доказів, що ним особисто були виконані роботи, необхідні для відновлення пошкодженого ВАЗ-21114 і сума б ремонтних робіт перевищила страхову виплату, вимоги позивача, про відшкодування йому збитків винуватцем ДТП, після отримання страхового відшкодування від ПрАТ «УСК Княжа Вієнна ОСОБА_5» не ґрунтується на законі. До того ж, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження моральної шкоди, оскільки пошкоджений автомобіль не належить позивачу, враховуючи вимоги п.3 ч.2 ст.23 ЦК України - моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Щодо шкоди в розмірі 933,39грн. спричиненої внаслідок лікування ОСОБА_7, суд зазначає, що позивачем не надано призначення лікаря із зазначенням конкретних ліків, препаратів та відповідних чеків на їх придбання.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позову.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко