У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про стягнення суми за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_5, поданою їх представником - ОСОБА_9, та ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 7 травня 2008 рокуміж ним та ОСОБА_10 укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за умовами якого вонизобов'язались укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу 1/6 частки житлового будинку літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У п. 2.1. договору вони узгодили ціну об'єкту продажу у розмірі 6 млн 060 тис. грн, що є еквівалентом 1 млн 200 тис. доларів США, згідно з курсом Національного банку України. У день підписання договору вінпередав, а ОСОБА_10 отримав аванс у розмірі 2 302 045 грн, щоє еквівалентом 403 900 доларів США. Відповідно до п. 5.3. додаткового договору про внесення змін та доповнень до попереднього договору визначено, що у випадку відмови від виконання договору сума авансу повертається у подвійному розмірі, що складає 4 604 090 грн. Оскільки договір купівлі-продажу не було укладено з вини продавця, а суму авансу не повернуто, він у березні 2011 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10 про стягнення цих грошових коштів. 23 березня 2011 року він з письмової заяви дружини ОСОБА_10- ОСОБА_5, дізнався, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер та приватним нотаріусом заведено спадкову справу. 11 квітня 2013 року він звернувся із письмовою вимогою до потенційних спадкоємців про обов'язок спадкодавця через приватного нотаріуса, у зв'язку з чим нотаріус зупиниввчинення нотаріальних дій до вирішення існуючого спору в суді.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року, що набрало законної сили, йому відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів за неналежне виконання зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу частини житлового будинку, тому що позов був передчасний, оскільки спадкоємці не отримали свідоцтво про право на спадщину, тому неможливо буловизначити обсяг спадкового майна. За повідомленням приватного нотаріуса у липні 2014 року спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути на його користь зі ОСОБА_5 554 815 грн 14 коп., зі ОСОБА_6 82 512 грн 18 коп., із ОСОБА_7 255 826 грн 59 коп. незадоволених вимог кредитора спадкодавця та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 554 815 грн 14 коп. та 4 766 грн 72 коп. судового збору, з ОСОБА_7 255 826 грн 59 коп. та 2 197 грн 66 коп. судового збору, з ОСОБА_6 82 512 грн 18 коп. та 709 грн 02 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_5 в особі їх представника - ОСОБА_9, та ОСОБА_6 просять оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції або направити справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст. ст. 1218, 1281, 1282 ЦК України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачі, як спадкоємці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10, боржника позивача, зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, ОСОБА_4, оскільки основний договір купівлі-продажу укладений не був.

При цьому про смерть ОСОБА_10 позивач дізнався лише 23 березня 2011 року із письмової заяви дружини померлого, після чого 11 квітня 2011 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, де було відкрито спадкову справу, із письмовою вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_10 про стягнення сплаченого авансового платежу.

Крім того, ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до ОСОБА_10 про стягнення грошових коштів, у зв'язку з невиконанням умов договору. Під час розгляду справи стало відомо про смерть відповідача й до участі в справі було залучено спадкоємців померлого: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з тих підстав, що такі вимоги до встановлення обсягу і вартості спадкового майна є передчасними, а не безпідставними.

Разом з тим на час розгляду даної справи відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом було визначено обсяг і вартість спадкового майна кожного зі спадкоємців.

Тому доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_5, подану їх представником - ОСОБА_9, та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта