АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №755/19279/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1309/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
19 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О. при секретарі Коваленко Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Стокмастер» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «ФК «Київщина капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Посилалося на те, що 29.11.2004 року ТОВ «Систем-Інвест», як інвестор, та АБ «Київ» уклали Інвестиційну угоду № 8 про інвестування у житлове будівництво. Предметом угоди є участь інвестора у фінансуванні будівництва об'єкта нерухомості з метою отримання у власність квартири у новозбудованому будинку шляхом внесення коштів на рахунок банку - квартира АДРЕСА_1. За угодою інвестор взяв на себе обов'язок оплатити за рахунок власних коштів вартість інвестування квартири в сумі 464 383,58 грн. до 30.12.2004 року шляхом зарахування коштів на рахунок банку. Сторони угоди досягли згоди, що інвестор має право переуступати за винагороду право вимоги. ОСОБА_5 сплатила 464 383,58 грн.. 20.12.2004 року складено довідку про повне інвестування вказаної квартири. 22.07.2008 року Банк та ОСОБА_6 уклали Договір про надання кредиту № 35, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 105 000,00 доларів США на строк з 22.07.2008 року по 21.07.2018 року, зі сплатою 14 % річних. В забезпечення виконання укладено договір про передачу в заставу (іпотеку) майнові права на квартиру АДРЕСА_2, заставною вартістю 464 383,58 грн.. У випадку невиконання зобов'язання позичальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми прострочення платежу за кожен день прострочки. 23.07.2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого відповідач одержала право вимагати від TOB «Систем-Інвест» належного виконання зобов'язання. 24.07.2008 року ОСОБА_6 та банк уклали додаткову угоду № 1. 30.07.2008 року банк та ОСОБА_3 уклали іпотечний договір. 30.12.2008 року ОСОБА_6 і банк уклали додаткову угоду № 2, якою змінено валюту зобов'язання з дол.. США на гривню. 6.04.2009 року ОСОБА_6, банк та відповідач уклали договір про переведення боргу на відповідача, та уклали додаткову угоду № 3, відповідно до якої кредитний договір викладено у новій редакції, відповідно до якої сума кредиту 505 000,00 грн., строк з 22.07.2008 року по 21.07.2018 року, відсоткова ставка - 18%, нарахування відсотків здійснюється на фактичний залишок боргу. 19.06.2009 року банком складено акт, відповідно до якого зафіксовано те, що квартира, майнові права на яку є предметом іпотеки, незавершена будівництвом, будинок не введений експлуатацію, експлуатація не відбувається. 13.08.2009 року між банком та ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги до відповідача, сума кредиту 320 000,00 грн., строком до 21.07.2018 року, під 18% річних 1 893,70 грн., загальна сума 321 893,70 грн.. 21.08.2009 року банком та ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, за яким забезпечувалося виконання кредитного договору. З листа арбітражного керуючого ТОВ «Київвисотбуд» встановлено, що майнові права на квартиру АДРЕСА_3, відповідачу не належать. Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, виникла заборгованість, яка за період з 01.08.2009 року по 31.07.2013 року становить 149 125,68 грн.. 12.07.2013 року на адресу боржника направлено вимогу про повернення достроково залишку кредиту в розмірі 320 000,00 грн. з урахуванням 3 % річних та пені, що в сумі становить 375 618,16 грн.. Листом від 29.07.2013 року ОСОБА_3 відмовилася погашати борг з тих підстав, що є іпотечний договір. В процесі розгляду справи між ТОВ «ФК «Київщина-капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер» укладено договір купівлі-продажу права вимоги від 02.09.2013 року, на підставі якого ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер» набуло права вимоги до боржника, та вступило у справу в якості позивача. Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.04.2015 року просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 344 204,13 грн., з яких: основний борг - 320 000,00 грн., 3 % річних - 17 546,22 грн., пеня - 6 658,21 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер» заборгованість за кредитним договором у розмірі 344 204,13 грн., з яких: основний борг - 320 000,00 грн., 3 % річних - 17 546,22 грн., пеня - 6 658,21 грн. та стягнуто судовий збір - 3 441 грн..

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про початок перебігу строку позовної давності з визначеної судом дати закінчення дії кредитних договорів і відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів. Крім того, суд залишив поза увагою положення п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, відповідно до якого, судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2004 року ТОВ «Систем-Інвест», ОСОБА_5, як інвестор, та АБ «Київ» укладено Інвестиційну угоду № 8 про інвестування у житлове будівництво. Предметом угоди є участь інвестора у фінансуванні будівництва об'єкта нерухомості з метою отримання у власність квартири у новозбудованому будинку шляхом внесення коштів на рахунок банку - квартира АДРЕСА_4. За умовами вказаної угоди інвестор взяв на себе обов'язок оплатити за рахунок власних коштів вартість інвестування квартири в сумі 464 383,58 грн. до 30.12.2004 року шляхом зарахування коштів на рахунок банку. Сторони угоди досягли згоди, що інвестор має право переуступати за винагороду право вимоги за цією угодою на користь третіх осіб за згоди Товариства (т.1 а.с.17-18).

ОСОБА_5 сплатила кошти в сумі 464 383,58 грн. - 15.12.2004 року в сумі 150 000,00 грн., 16.12.2004 року в сумі 150 000,00 грн., 17.12.2004 року в сумі 150 000,00 грн., 20.12.2004 року в сумі 14 383,58 грн. (а.с.19-20). 20.12.2004 року складено довідку про повне інвестування вказаної квартири (т.1 а.с.21).

22 липня 2008 року між АКБ «Київ» та ОСОБА_6 укладено Договір про надання кредиту № 35, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 105 000,00 доларів США на строк з 22.07.2008 року по 21.07.2018 року, зі сплатою 14 % річних (т.1 а.с.22-24). В забезпечення виконання за вказаним договором, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги позичальник передав кредитодавцю в заставу майнові права на квартиру АДРЕСА_2, заставною вартістю 464 383,58 грн., про що сторони уклали договір застави (іпотеки).

23 липня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_3 одержала право вимагати від ТОВ «Систем-Інвест» належного виконання зобов'язання (т.1 а.с.29).

23 липня 2008 року ТОВ «Системс - Інвест», ОСОБА_3 та АКБ «Київ» уклали додаткову угоду №2/2 до Інвестиційної угоди № 8 від 29.11.2004 року, якою внесли зміни до п.1.3, виклавши в новій редакції характеристики об'єкта інвестування, а саме: квартира АДРЕСА_6 (т.1 а.с.32).

24 липня 2008 року між ОСОБА_6 та банком укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (т.1 а.с.33).

30 липня 2008 року АКБ «Київ» та ОСОБА_3 уклали іпотечний договір в забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором № 35 від 22.07.2008 року та додатковою угодою до нього; предметом вказаного договору є майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2

30 грудня 2008 року ОСОБА_6 та АКБ «Київ» уклали додаткову угоду № 2, якою змінено валюту зобов'язання з доларів США на гривню відповідно до рішення правління Банку (т.1 а.с.38).

06 квітня 2009 року ОСОБА_6, АКБ «Київ» та ОСОБА_3 уклали договір про переведення боргу на ОСОБА_3, та уклали додаткову угоду № 3, відповідно до якої кредитний договір викладено у новій редакції, відповідно до якої сума кредиту 505 000,00 грн., строк з 22.07.2008 року по 21.07.2018 року, відсоткова ставка - 18 %, нарахування відсотків здійснюється на фактичний залишок боргу (т.1 а.с. 42,43-44).

19 червня 2009 року банком складено акт, відповідно до якого зафіксовано те, що предмет іпотеки - квартира незавершена будівництвом, будинок не введений експлуатацію, експлуатація не відбувається (т.1 а.с.45).

13 серпня 2009 року між АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_3 належного та реального виконання обов'язків за Договором про надання кредиту № 35 від 22 липня 2008 року та усіх додатків і додаткових угод до нього, суми кредиту 320 000 грн., зі строком повернення 21 липня 2018 року, відсотків (18% річних) 1893,70 грн., загалом суми в розмірі 321 893,70 грн. (т.1 а.с.47-49). ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» не вносили змін та/або доповнень до Договору, в тому числі не змінювали графік платежів за Договором - Додаток № 2 до договору (т.1 а.с.39-41).

Крім того, 21 серпня 2009 року між АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладеним 30.07.2008 року, за яким забезпечувалося виконання кредитного договору №35 від 22.07.2008 року (т.1 а.с.50-51).

02 вересня 2013 року між ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, на підставі якого ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер» набуло права вимоги до ОСОБА_3 (т.1 а.с.72-73). ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер» після укладенні вказаного договору не вносив змін та/або доповнень до договору, в тому числі щодо порядку та строків сплати щомісячних платежів.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія не приймає до уваги посилання заявника стосовно невірного застосування судом ст.37 ЦПК України при заміні ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» правонаступником ТОВ «Компанія з управління активами «Стокмастер», оскільки в даному випадку відбулася заміна правонаступника позивача у зв'язку з відступленням права вимоги, тобто за обставин, при яких зобов'язання за договором не припиняється.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне.

За умовами ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давностіпочинається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннямиз визначеним строкомвиконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1.3 Договору, кінцевим терміном повернення кредиту та сплати відсотків за його користування є 21.07.2018 року.

Відповідно п.п.4.4.1 п.4.4 Договору, відповідачу надане право достроково погасити кредит та сплатити відсотки за користування.

Згідно ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже в силу закону та відповідно до умов договору відповідачу надано право достроково сплачувати кредит як повністю, так і частково.

З урахуванням часткового дострокового виконання ОСОБА_3 обов'язку із повернення кредиту та розміру її заборгованості за Договором станом на 13.08.2009 року наступний черговий щомісячний платіж із погашення кредиту вона мала сплатити не пізніше 28 лютого 2012 року, проте свої зобов'язання не виконала. А тому порушення прав позивача як кредитодавця за договором настало 01 березня 2012 року, а тому строк позовної давності має обчислюватися не з 01.09.2009 року, як вважає відповідач, а з 01.03.2012 року.

Договір кредиту діє до 2018 року, порушення прав кредитодавця за договором настало 01.03.2012 року, строк звернення позивача до суду, який набув право вимоги 02.09.2013 року, не пропущено, а тому позовні вимоги заявлено в межах процесуального строку.

Таким чином, позиція позивача відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 19.11.2014 року у справі №6-160цс14 та постанові від 29.10.2014 року у справі №6-169цс14.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,312,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-