Провадження № 2/229/1130/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківки Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дружківки в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Дружківки в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Вказала, що 24 січня 1952 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є її батьками, уклали шлюб. 12 червня 1982 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4. 03 лютого 1983 роки її батьки розлучилися. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3. Після його смерті ОСОБА_2 спадщину не прийняла. ІНФОРМАЦІЯ_3 року також помер брат позивача ОСОБА_5. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 10 червня 1960 року належав будинок АДРЕСА_2. Пізніше вулиця Пушкіна була перейменована на вулицю ОСОБА_6, будинок перенумерований з № 15 на №19. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Майно належало останньому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10 червня 1960 року. Оскільки спадщина відкрилася після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто 01 січня 2004 року, то вважає за необхідним застосовувати законодавчі норми на час відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошення його померлим - день, який зазначений в статті 21 цього кодексу. Позивач фактично прийняла спадщину після батька на зазначене майно, тому що вступила в його управління та володіння. Також, ОСОБА_1 доглядала за матір'ю і разом з нею мешкала за даною адресою. Позивач дбала про будинок, робила ремонт та сплачувала комунальні платежі. Довгий час вона підтримує будинок та господарські споруди у належному стані. У червні 2015 року позивач зверталася до Державної нотаріальної контори м.Дружківка з метою оформлення права власності на спадщину, але нотаріус усно відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності. Причиною відмови є пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців на майно, крім неї, не має. Таким чином, метою її звернення до суду є оформлення права на спадщину і одержання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 з належними до нього надвірними побудовами.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає.

Представник відповідача територіальної громади м. Дружківки в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заявленого позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

24 січня 1952 року одружилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6). ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народилася донька ОСОБА_7 (а.с.7). 12 червня 1982 року позивач ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Після укладання шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.8).

03 лютого 1983 року розірвано шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 16 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Дружківка Донецької області помер ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії № НОМЕР_2, виданого 18 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 85 років у місті Дружківка Донецької області померла ОСОБА_2 (а.с.11).

Свідоцтвом про право особистої власності від 10 червня 1960 року №4686кн.14, виданого Дружківським міським комунальним господарством Сталінської області зазначено, що домоволодіння АДРЕСА_2, належить ОСОБА_3 (а.с.13).

У довідці № 99 від 16 червня 2016 року, виданій виконавчим комітетом Райської селищної ради зазначено, що з 1994 року ОСОБА_1 проживала і здійснювала догляд за своєю матір'ю ОСОБА_2 (а.с.14).

Довідками, наданими ДКАТП, ДТЕК «Донецькобленерго» та ПАТ «Донецькоблгаз» підтверджено, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг у будинку АДРЕСА_1 (а.с.18-22). Також, позивач підтримувала у належному стані будинок АДРЕСА_1 (а.с.24).

За інформацією Дружківської державної нотаріальної контори від 25 серпня 2016 року № 829/01-16 після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заяви про прийняття або відмову від спадщини до Дружківської нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась та відповідне свідоцтво не видавалося.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на спадщину підлягають задоволенню.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася до 01 січня 2004 року, а тому застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 виконала всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини як спадкоємець першої черги. Інших спадкоємців, окрім неї, немає.

Але позивач позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Суд встановив, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_2 від 10 червня 1960 року, власником будинку був вказаний спадкодавець ОСОБА_3 (а.с.13).

За інформацією, наданою виконавчим комітетом Дружківської міської ради № 30-3890-01 від 06 вересня 2016 року, рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 06 травня 1981 року № 212 «Про перейменування вулиць міста Дружківки і селищ міського типу, підпорядкованих міській раді», відповідно до додатку до рішення виконавчого комітету пункту «ІІІ- сел. Райське» АДРЕСА_2

Рішенням виконавчого комітету Райської селищної ради від 14 вересня 2016 року № 18 змінено поштову адресу об'єкту нерухомого майна - житлового будинку з АДРЕСА_2

Проаналізувавши докази, суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на цей житловий будинок, оскільки право власності на нього за ОСОБА_3 було зареєстровано у відповідності до законодавства.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дружківки в особі виконкому Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який за описом об'єкту складається з будівель та споруд: А-1 - будинок, А'-1 - утеплена прибудова, Б-1 - сарай, Г - літня кухня, г - погріб , Е - колодязь, №1 - огорожа.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна