Справа № 362/4521/16-362/4521/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/6581/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 20.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до голови Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області ОСОБА_3, Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним та скасувати розпорядження Глевахівського селищного голови від 05 вересня 2016 року № 92; поновити на роботі позивача на посаді директора Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради; виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку за 2016 року та матеріальну допомогу на оздоровлення; стягнути з Глевахівської селищної ради на користь позивача відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 січня 2013 року між ОСОБА_2 та Глевахівською селищною радою було укладено контракт, відповідно до якого позивача було призначено на посаду директора Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради терміном до 02 січня 2017 року. 29 квітня 2015 року позивача було звільнено з зазначеної посади. Рішенням суду від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі, однак, 19 жовтня 2015 року ОСОБА_2 було вдруге незаконно звільнено з займаної посади. Рішенням суду від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 12 липня 2016 року, позивача було знову поновлено на роботі. Відповідач відмовився від виконання рішення в частині поновлення на роботі, в результаті чого було відкрито виконавче провадження та розпочато кримінальне провадження. ОСОБА_2 приступив до виконання обовязків лише з 05 вересня 2016 року, а розпорядження про поновлення на роботі позивачу так і не вручили. 05 вересня 2016 року ОСОБА_2 було вручено розпорядження «Про припинення трудового договору з керівником КЖЕП Глевахівської селищної ради ОСОБА_2Ф.» на підставі п. 5.3. Контракту. У даному розпорядженні голова селищної ради не зазначив, які саме посадові обовязки без поважних причин позивач не виконував систематично. Приймаючи оскаржуване розпорядження, відповідач порушив вимоги ст. 47 КЗпП України. Позивачу не було проведено гарантовані законодавством виплати при звільненні.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, викладені у позовній заяві та зазначає, що заборгованість підприємства по сплаті ПДВ за 2013-2014 роки виникла не з його вини і існує на сьогоднішній день. ОСОБА_2 зазначає, що він отримував премію у встановленому у контракті розмірі, а власник, яким є Глевахівська селищна рада, не приймала рішення щодо зменшення розміру або невиплати премій позивачу. Суцільною документальною ревізією правильності визначення, нарахування та виплати посадового окладу та премії директору ОСОБА_2 порушень не встановлено. Неподання фінансових звітів обумовлене тим, що позивач фактично півтора року не виконував свої посадові обовязки, а на сесійних засіданнях, на які повинні були подаватися квартальні та річні фінансові звіти про роботу, позивач не формує повістки порядку денного.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02 січня 2013 року між ОСОБА_2 та Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області було укладено контракт, згідно якого ОСОБА_2 призначений на посаду директора Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на термін з 02 січня 2013 року по 02 січня 2017 року.

05 вересня 2016 року Глевахівською селищною радою було видано розпорядження № 92 «Про припинення трудового договору з Керівником КЖЕП Глевахівської ради ОСОБА_2Ф.», яким припинено трудовий договір та достроково розірваний контракт від 02 січня 2013 року з керівником Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради, на підставі п.п. 4 і 8 ч. 1 ст. 36 та п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ та через порушення ОСОБА_2 положень п.п. «в» і «г» п. 5.2, п.п. «а», «б», «в» п.5.3 вище зазначеного контракту.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року задоволено позов Васильківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київської області до КЖЕП Глевахівської селищної ради про стягнення податкового боргу та стягнуто з КЖЕП Глевахівської ради на користь Державного бюджету України заборгованість щодо сплати податкового боргу у розмірі 1 960 000 грн. 15 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були допущені порушення умов контракту щодо забезпечення прибуткової діяльності очолюваного ним підприємства, ефективного використання і збереження закріпленого за підприємством майна, забезпечення своєчасного і повного внесення платежів до бюджету.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та Глевахівською селищною радою було укладено контракт. Позивача було звільнено з посади директора комунального підприємства на підставі п.п. 4 і 8 ч. 1 ст. 36 та п.1 ч. 1 ст. 41 КзпПУ.

Положеннями п. п. 4 і 8 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ встановлюється перелік підстав припинення трудового договору з ініціативи власника (ст. ст. 40 і 41 КЗпПУ) та передбачених контрактом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ трудовий договір з ініціативи власника може бути розірваний також у випадках одного разового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства.

У п.п. «а» п. 5.3 контракту, укладеного між позивачем та селищною радою, зазначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи власника до закінчення терміну його дії: у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом.

У п.п. «б» п. 5.2 контракту зазначено, що контракт може бути розірваний до закінчення його терміну у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.

У п.п. «в» п. 5.2 контракту зазначено, що контракт може бути розірваний до закінчення його терміну у разі неподання власнику квартальної та річної фінансової звітності.

Згідно п. 2.2 контракту керівник зобовязаний забезпечувати своєчасне і повне внесення платежів до бюджету, включаючи внески до Пенсійного фонду, державних цільових фондів, виплату заробітної плати працівникам, дотримання погодженого графіка погашеної відповідної заборгованості.

Так, судом встановлено, що постановою суду від 06 жовтня 2015 року стягнуто з КЖЕП Глевахівської селищної ради на користь Державного бюджету України заборгованість щодо сплати податкового боргу у розмірі 1 960 000 грн. 15 коп. З зазначеної постанови вбачається, що підприємством не сплачувалися податки, в тому числі, за 2013-2014 роки, тобто у період перебування на посаді директора ОСОБА_2, який був призначений на цю посаду з 02 січня 2013 року. Тобто, перебуваючи на посаді директора підприємства, ОСОБА_2 не забезпечив виконання п. п. 2.2 контракту, у звязку з чим його було звільнено з посади.

Крім того, зі змісту контракту вбачається, що до обовязків ОСОБА_2, як директора входило забезпечення подання річних та квартальних фінансових звітів. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що він не формує порядок денний сесійних засіданнях, на які повинна подаватися фінансова звітність.

Так, відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Згідно ст. 14 зазначеного Закону підприємства зобов'язані подавати квартальну та річну фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам виконавчої влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства. Термін подання фінансової звітності встановлюється Кабінетом Міністрів України, а для банків - Національним банком України.

У пункті 2 Порядку подання фінансової звітності, затвердженому постановою КМУ №419 від 28 лютого 2000 року зазначено, що фінансова звітність подається органам, до сфери управління яких належать підприємства, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, а також згідно із законодавством - іншим органам та користувачам, зокрема органам державної статистики.

Пунктом 5 вказаного порядку встановлено, що квартальна фінансова звітність (крім зведеної та консолідованої) подається підприємствами органам, зазначеним у пункті 2, не пізніше 25 числа місяця, що настає за звітним кварталом, а річна - не пізніше 28 лютого наступного за звітним

року.

Таким чином, позивач як керівник підприємства повинен був забезпечити подання фінансової звітності Глевахівській селищній раді, як власнику Комунального житлово-експлуатаційного підприємства. Подача такої звітності на пленарні засідання сесій селищної ради ані законом, ані контрактом не передбачена.

Отже, перебуваючи на посаді директора Комунального житлово-експлуатаційного підприємства, ОСОБА_2 належним чином не виконував свої посадові обовязки, чим порушив умови контракту, укладеного між ним та Глевахівського селищною радою, а тому розпорядження відповідача про дострокове припинення контракту є законним і підстави для визнання його недійсним та скасування, а також поновлення ОСОБА_2 на роботі відсутні.

У позовній заяві ОСОБА_2 просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Однак, вказана позовна вимога є похідною від вимог про скасування розпорядження, поновлення на роботі, а тому не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористану відпустку за 2016 року та матеріальної допомоги на оздоровлення, а також відшкодування за спричинену моральну шкоду, ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів, що Глевахівська селищна рада не провела з ним належних розрахунків при звільненні, а також, що існує заборгованість перед позивачем та в якому розмірі. Також суду не надано будь-яких доказів, на підтвердження факту спричинення моральної шкоди позивачу діями чи бездіяльністю відповідачів.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином дослідив всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про наявність підстав для дострокового розірвання контракту, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_4