Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Гечка К.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В позовній заяві зазначила, що вона, ОСОБА_1, працювала на посаді заступника директора спортивно-оздоровчого комплексу (в т.ч. плавального басейну) в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет».

Наказом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 03.11.2015 р. за № 652/09-25 вона була звільнена з 04 листопада 2015 року за прогул без поважних причин, згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з відсутністю її на роботі 26 жовтня 2015 року.

Вважає, що дане звільнення її з посади заступника директора спортивно-оздоровчого комплексу (в т.ч. плавального басейну) є незаконним та безпідставним.

Так, ректор ДВНЗ «Ужгородський національний університет», незаконно та в порушення п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, наказом від 03.11.2015 р. за № 625/09-25 звільнив її з посади, оскільки роботу вона не прогулювала, а навпаки виконувала доручення керівництва про необхідність проведення роботи по залученню у басейн УжНУ працівників підприємств, з метою надання їм платних послуг у відповідності до Положення про Спортивно-оздоровчий комплекс ДВНЗ «Ужгородський національний університет» (затвердженого наказом ректора ДВНЗ «УжНУ» за № 624/01-17 від 08.04.2015 p.).

Зокрема, директор спортивно-оздоровчого комплексу Курта А.А. неодноразово наголошував їй про необхідність у проведенні роботи по залученню у басейн УжНУ працівників підприємств, з метою надання їм платних послуг у відповідності до Положення про Спортивно-оздоровчий комплекс, що у свою чергу призвело б до збільшення грошових надходжень за роботу басейну.

На виконання цього доручення, нею 26 жовтня 2015 року було проведено дані зустрічі з керівним складом та працівниками підприємств по залученню відвідувачів в басейн УжНУ та популяризації здорового способу життя, що підтверджується листом TOB «Інтерфіл» за № 256 від 10.11.2015 р.

Крім того, 26 жовтня 2015 року вона в телефонному режимі повідомила директора спортивно-оздоровчого комплексу Курту A.A. про відсутність її на робочому місці, оскільки нею 26 жовтня 2015 року будуть проводитися зустрічі з керівним складом підприємств по залученню нових відвідувачів в басейн УжНУ на що вона отримала від директора усну згоду.

28 жовтня 2015 року в телефонному режимі начальник відділу кадрового забезпечення ДВНЗ «Ужгородський національний університет» Фалач І.В., повідомила її про службову записку № 1 написану директором спортивно-оздоровчого комплексу Курти A.A. щодо робочих питань, після чого нею було ознайомлено та надано письмові пояснення щодо викладених обставин у ній, однак про існування акту про відсутність її на роботі від 26 жовтня 2015 року начальник відділу кадрового забезпечення ДВНЗ «Ужгородський національний університет» Фалач І.В. не повідомляла.

Однак не зважаючи на те, що вона була відсутня на робочому місці 26 жовтня 2015 року, у зв'язку із вирішення робочих питань щодо залучення нових відвідувачів в басейн УжНУ, 30 листопада 2015 року її було повідомлено про існування акту про відсутність її на роботі від 26 жовтня 2015 року.

Таким чином, нею на ім'я ректора ДВНЗ «Ужгородський національний університет Смоланка В.І. було подано пояснювальну записку від 02.11.2015 р. з приводу обставин викладених у вищезгаданому акті про відсутність її на роботі від 26 жовтня 2015 року.

Однак незважаючи на дані обставини викладені у пояснювальній записці щодо відсутності її на робочому місці 26 жовтня 2015 року у зв'язку із вирішенням робочих питань, 03 листопада 2015 року її в телефонному режимі начальник відділу кадрового забезпечення ДВНЗ «Ужгородський національний університет» Фалач І.В. повідомила про її звільнення з посади заступника директора спортивно-оздоровчого комплексу (в т.ч. плавального басейну) в ДВНЗ «Ужгородський національний університет», відповідності до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, 06 листопада 2015 року на її адресу надійшов лист від ДВНЗ «Ужгородський національний університет», в якому містився наказ від 03.11.2015 р. за № 652/09-25 про її звільнення, згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Директор спортивно-оздоровчого комплексу Курта A.A., в порушення ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором не роз'яснив її права і обов'язки, не проінформував під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де вона буде працювати, не ознайомив її з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, не визначив її робоче місце.

Просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 03.11.2015 р. за № 652/09-25 про звільнення ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора спортивно-оздоровчого комплексу (в т.ч. плавального басейну) в ДВНЗ «Ужгородський національний університет»; стягнути з ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях і просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді заступника директора спортивно-оздоровчого комплексу (в т.ч. плавального басейну) з 30 квітня 2015 року (а.с. 22).

Наказом ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» № 652/09-25 від 03 листопада 2015 року ОСОБА_1 була звільнена з посади заступника директора спортивно-оздоровчого комплексу (в т.ч. плавального басейну) 4 листопада 2015 року за прогул без поважних причин, згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП України.

З наказу № 652/09-25 від 03 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної ним посади вбачається, що підставою для звільнення слугували акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі 26.10.2015 р. та пояснювальна записка ОСОБА_1 від 02.11.2015 (а.с. 23).

Відповідно до акту про відсутність на роботі складеного 26 жовтня 2015 року о 17 год. 15 хв. та підписаного директором спортивно-оздоровчого комплексу УжНУ Курта А.А., завгоспом комплексу ОСОБА_8 та адміністратором басейну ОСОБА_9, 26 жовтня 2015 року ОСОБА_1, заступник директора спортивно-оздоровчого комплексу УжНУ, була відсутньою на роботі без поважних причин з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., впродовж робочого дня (а.с. 25).

Згідно пояснювальної записки ОСОБА_1 з приводу обставин викладених у акті щодо відсутності її на роботі вона пояснила, що у зв'язку з тим, що директор спорткомплексу Курта А.А. неодноразово наголошує на необхідності у проведенні роботи по залученню у басейн УжНУ працівників великих підприємств, установ та організацій м. Ужгорода з метою надання їм платних послуг, що призведе до збільшення надходжень за роботу басейну, нею ОСОБА_10 26 жовтня 2015 року впродовж робочого дня було проведенні особисті зустрічі з керівниками найбільших підприємств м. Ужгорода, а саме: ТОВ «Нова Лінія», ТОВ «Епіцентр», ТК «Ужгород» Хемінвест та приватні підприємці. Беручи до уваги, що зазначені підприємства та приватні підприємці знаходяться в різних частинах м. Ужгорода, вона не в змозі була одночасно перебувати на робочому місці та відвідувати зазначені підприємства (а.с. 27).

З доповідної записки директора спортивно-оздоровчого комплексу Курта А.А. ректору ДВНЗ «УжНУ» від 29 жовтня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 26 жовтня 2015 року не приступила до роботи, а приступила тільки 27 жовтня 2015 року, а тому просить рахувати 26 жовтня 2015 року як прогул та прийняти міри адміністративного впливу за грубе порушення (прогул) трудового законодавства ОСОБА_1 (а.с. 26). Згідно доповнень до вказаної доповідної записки від 02 листопада 2015 року Курта А.А. підтвердив, що ОСОБА_1 в понеділок 26 жовтня 2015 року не була на роботі цілий день, ніяких доручень відвідувати підприємства він їй не надавав, і йому про такі відвідини нічого невідомо, ніяких підтверджуючих документів вона йому не надавала (а.с. 28).

Вказані обставини про відсутність ОСОБА_1 на роботі 26 жовтня 2015 року, а також те, що будь-яких доручень щодо відвідування нею підприємств у м. Ужгороді не надавалося, директор спортивно-оздоровчого комплексу Курта А.А. підтвердив у судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані його власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

У пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Та обставина, що позивачка 26 жовтня 2015 року була відсутня на роботі без поважних причин стверджується матеріалами справи, зокрема, актом про відсутність ОСОБА_1 на роботі 26 жовтня 2015 р., доповідною запискою директора спортивно-оздоровчого комплексу Курта А.А. та його поясненнями наданими в судовому засіданні, а також поясненнями самої позивачки, яка не заперечувала ту обставину, що 26 жовтня 2015 року вона була відсутньою на роботі, посилаючись на відвідування нею та проведення особистих зустрічей з керівниками підприємств у м. Ужгород. Однак, доказів щодо надання їй будь-яких доручень, а також відвідування нею та проведення особистих зустрічей з керівниками підприємств у м. Ужгород, зокрема, ТОВ «Нова Лінія», ТОВ «Епіцентр», ТК «Ужгород» Хемінвест та приватними підприємцями, як стверджує позивачка, суду не надала, а представник відповідача наведені позивачкою обставини заперечив.

Як було встановлено судом згідно оскаржуваного наказу підставою для звільнення ОСОБА_1 слугували акт про її відсутність на роботі 26.10.2015 р. та її пояснювальна записка.

Тобто, відповідачем відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства, дотримано визначеного порядку та вказано, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення ОСОБА_1 із займаної нею посади, а тому звільнення останньої є законним та правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наданий ОСОБА_1 в якості доказу лист ТОВ «Інтерфіл» за № 256 від 10 листопада 2015 року на підтвердження того, що 26 жовтня 2015 року з нею проводилася зустріч з керівним складом та працівниками підприємства по залученню відвідувачів в басейн УжНУ та популяризації здорового способу життя (а.с. 5), суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки у своїй пояснювальній записці позивачка не зазначала, що відвідувала вказане підприємство. При цьому під час розгляду справи з відповідними клопотаннями щодо надання пояснень директором ТОВ «Інтерфіл» в якості свідка, яким підписаний зазначений лист, позивачка не зверталася.

Твердження ОСОБА_1 про те, що директором спортивно-оздоровчого комплексу в порушення ст. 29 КЗпП України їй не було роз'яснено її права і обов'язки про умови праці, наявність на робочому місця та не ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд вважає неспроможними, так як вказана обставина в будь-якому разі не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за вчинення прогулу, з врахуванням того, що остання взагалі не вийшла на роботу 26 жовтня 2015 року та була відсутньою на роботі протягом всього вказаного робочого дня без поважних причин.

Будь-яких доказів, які б вказували на недотримання відповідачем, передбаченої трудовим законодавством процедури звільнення позивача, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування наказу про звільнення та поновлення позивачки на посаді заступника директора спортивно-оздоровчого комплексу (в т.ч. плавального басейну) в ДВНЗ «УжНУ» відсутні, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося з підстав, передбачених КЗпП України та з дотриманням установленого законом порядку, а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Так як позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовної вимоги про поновлення на роботі, то вони також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 40 КЗпП України суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.