Справа № 567/725/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Черних О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Перша Рівненська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Перша Рівненська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування звернулася ОСОБА_1

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 12 жовтня помер її батько, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,54 га, що розташована на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області.

Вказує, що після звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,54 га у такій видачі було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, право приватної власності на земельну ділянку площею 0,54 га, що розташована на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявились. Представник позивача подав заяву, в якій просив справу розглядати без їхньої участі на підставі обставин викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області в судове засідання не зявився, подав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії VII-УР №1171641, ОСОБА_3 народилась 1966 року, її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.6)

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ №434140, 1986 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище Білоус.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ №481843, 1990 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище Деменчук. (а.с.7)

З копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №048040 встановлено, що ОСОБА_2 помер 12.10.2007 року. (а.с.8)

Земельна ділянка площею 0,54 га, що розташована на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, та призначена для ведення особистого підсобного господарства належала для ОСОБА_7 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РВ № 01746 виданим 24.01.2000 року Верхівською сільською радою Острозького району Рівненської області. (а.с.9-10)

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.11.2003 року встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем земельної ділянки площею 0,54 га що знаходиться в с.Верхів, після смерті ОСОБА_7 (а.с.22).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2008 року встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом жилого будинку з надвірними будівлями що знаходиться в с.Верхів, вул. Лесі Українки,1 після смерті ОСОБА_2

Відповідно до постанови Першої Рівненської ДНК від 22.09.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,54 га, для ведення особистого підсобного господарства, що належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2, який помер 12.10.2007 року.

Відповідно до спадкової справи №1018 від 12 жовтня 2007 року спадкоємцем за заповітом і законом після смерті ОСОБА_2, який помер 12.10.2007 року є дочка ОСОБА_1, спадкоємцем за законом є дочка ОСОБА_8, дружина ОСОБА_4 відмовилася від прийняття частки спадщини.

Докази по справі повністю узгоджуються з позовною заявою позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 , ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника, що відповідно до норм ст.1235 ЦК України ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 12.10.2007, тому суд вважає за можлива визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, право приватної власності на земельну ділянку площею 0,54 га, що розташована на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, та призначена для ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ № 01746 виданим 24 січня 2000 року Верхівською сільською радою Острозького району Рівненської області.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 25 п. 4, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218, ч.1 п. 11, ч.2 ст.1223, 1233, 1235, 1268,1297 ЦК України, ст. 81, 131 ЗК України, керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Перша Рівненська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, право приватної власності на земельну ділянку площею 0,54 га, що розташована на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, та призначена для ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ № 01746 виданим 24 січня 2000 року Верхівською сільською радою Острозького району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_9