Справа №: 398/5892/15-ц
"21" березня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
головуючого судді Крімченко С.А.
при секретарі Куліковій В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, -
Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням. Мотивують тим, що вони являються співвласниками квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 належить 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1993 року, а ОСОБА_2 належить 2/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1993 року та договору дарування частки квартири від 11.11.2009 року. В квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який являється їхнім сином. Останній в квартирі не проживає з 2005 року, особистих речей в квартирі не має. Вони вимушені сплачувати за комунальні послуги і за відповідача, як за додаткового члена сім'ї, не можуть належним чином розпорядитись своєю власністю, отримати субсидію.
В судове засідання позивачі не зявилися, подали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою».
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57 цс 11.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.05.1993 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_2. Згідно нотаріально посвідченого договору від 11.11.2009 року визначені частки кожного із співвласників в даній квартирі по 1/3 кожному. Згідно договору дарування від 11.11.2009 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 належну йому 1/3 частку даної квартири. В квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який являється сином відповідачів. Останній в квартирі не проживає з 2005 року, особистих речей в квартирі не має, що підтверджується актом- розпорядженням № 1702 від 26.11.2015 року, складеного за участю представника КП «Житлогосп» та сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Наявність факту реєстрації відповідача в даній квартирі перешкоджає позивачам належним чином розпорядитись своєю власністю, оформити субсидію.
Тому суд вважає за можливе визнати відповідача втратившим право користування квартирою №3 по пр. Леніна,3 в м. Олександрії Кіровоградської області .
Керуючись наведеним та ст.ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 209,215 ЦПК України,-
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою №3 по пр. Леніна,3 в м.Олександрії Кіровоградської області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: