Єдиний унікальний номер 242/3867/15-ц Номер провадження 22-ц/775/2176/2016
Єдиний унікальний номер 242/3867/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/2176/2016
Головуючий у 1 інстанції Пирогова Л.В.
Доповідач Корчиста О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

28 грудня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участі секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (далі за текстом ПАТ «Банк Камбіо») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 28 березня 2011 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №812И/02-2011 з додатковою угодою від 28 березня 2011 року, відповідно до умов якого позивач надав кредит у розмірі 344000 гривень. Оскільки відповідач належним чином не виконував умови зазначеного кредитного договору, утворилась заборгованість, яка станом на 01 серпня 2015 року складає 151750,37 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 120400,15 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом 31350,22 гривень. Також вказувало, що у забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 28 березня 2011 року було укладено договір поруки. Просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №812И/02-2011 від 28 березня 2011 року в розмірі 151750,37 гривень.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк Камбіо» задоволено: стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Камбіо» заборгованість за кредитним договором №812И/02-2011від 28 березня 2011 року у розмірі 151750, 37 гривень та судові витрати по 758,75 гривень з кожного з відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Камбіо» відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення було ухвалено в порядку ст. 224 ЦПК України, але він не був повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Крім цього вказує, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 127 ЦПК України, не направляв на його адресу копії ухвали про відкриття провадження у справі та інших документів, чим позбавив його можливості реалізувати права, передбачені ст. 27, 31 ЦПК України. Також зазначає, що в порушення ст.227 ЦПК України на його адресу не було направлено копію оскаржуваного заочного рішення у звязку з чим він отримав його лише 30 вересня 2016 року через свого представника. Крім цього вказує, що в описовій частині рішення суду невірно зазначено назву позивача та його прізвище. Крім цього вказує, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк Камбіо» про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено виконання ним зобовязань за вищенаведеним кредитним договором, задоволено. На думку ОСОБА_1 двох рішень суду по одному кредитному договору не може існувати і це порушує його права.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3, доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача та відповідачі не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2011 року між ПАТ «Банк Комбіо» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №812И/02-2011 з додатковою угодою від 28 березня 2011 року, відповідно до умов якого позивач надав кредит у розмірі 344000 гривень.

Також, судом першої інстанції встановлено, що проценти за користування кредитом за період з 28 березня 2011 року по 30 червня 2014 року ОСОБА_1 сплачено в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що у порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 01 серпня 2015 року, утворилась заборгованість в розмірі 151750,37 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 120400,15 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом 31350,22 гривень.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що у забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 перед позивачем, 28 березня 2011 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідач по справі ОСОБА_2 зобовязується перед кредитором (позивачем) солідарно відповідати за виконання забезпечених зобовязань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що знайшло своє підтвердження укладання кредитного договору та договору поруки від 28 березня 2016 року, а також, що через неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам справи, оскільки рішення, на яке посилається ОСОБА_1 від 23 листопада 2015 року та яким позовні вимоги ПАТ «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором №812И/02-2011, який 28 березня 2011 року укладено між ПАТ «Банк Комбіо» та ОСОБА_1, на час ухвалення оскаржуваного рішення від 16 жовтня 2015 року, не існувало. Таким чином, права відповідача на час ухвалення оскаржуваного рішення порушені не були.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Вбачається, що із зазначеним позовом ПАТ «Банк Камбіо» звернувся до суду 09 вересня 2015 року. (а.с.1)

Зі змісту позовної заяви вбачається, що місце проживання відповідачів зазначене як місто Донецьк.

Відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», не здійснюються приймання поштових відправлень до міста Донецьк.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому статтею 74 ЦПК України порядку не були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Крім цього, знайшли своє підтвердження і посилання відповідача на неотримання ним копії оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Але з апеляційної скарги не вбачається яким чином зазначені вище процесуальні порушення призвели до неправильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Банк Камбіо» відповідають вимогам матеріального закону та обставинам справи.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: