Справа № 203/1812/16-ц
Провадження № 4-с/0203/17/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року заявник звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною та скасувати рішення-постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 18.03.2016 про накладення арешту на пенсійні кошти заявника по виконавчому провадженню №47994361.

В обґрунтування скарги посилався на те, що з нього на виконання виконавчого листа №2-3000/11 від 14.08.2012 виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська стягується заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 083 343,74 грн. на користь ПАТ «УкрСиббанк». По зведеному виконавчому провадженню №37269775 згідно постанови від 22.02.2013 Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ звернено стягнення на пенсію заявника в розмірі 20% в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на користь Стягувача для погашення боргу по кредитному договору. У квітні 2016 року заявнику стало відомо, що його пенсійну картку заблоковано. Ознайомившись із виконавчим провадженням, боржнику стало відомо про постанову від 18.03.2016 про арешт пенсійних коштів заявника, що містяться на рахунку філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк». Зазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального права та порушує право заявника на отримання соціального забезпечення, лишає його засобів існування, наносить йому матеріальну шкоду.

З урахуванням зазначеного, заявник просить суд визнати неправомірною та скасувати рішення-постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 18 березня 2016 року про накладення арешту на пенсійні кошти ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №47994361.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав викладений у ній.

Заінтересована особа - державний виконавець Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив.

Відповідно до розяснень наданих у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення, відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України, обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 ст.2 Закону примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника (п.2 ч.1 ст.32 Закону).

Відповідно до ч.ч 3, 4, 6 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.2 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Судом встановлено, що державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 22 липня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-3000/11 виданого 14 серпня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 083 343, 74 грн.

18 березня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

За постановою державного виконавця Бабушкінського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ від 25 березня 2014 року, винесеною в рамках виконавчого провадження про примусове стягнення суми боргу в розмірі 4060163,88 грн. (а.с.15), на пенсію ОСОБА_2 звернуто стягнення та здійснюється відрахування в розмірі 20%, та за даними довідки УПФ така постанова виконується (а.с.13).

Відповідно до розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судового рішення» та положень ст. 383 ЦПК України суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст. 3 ЗУ «Про державну виконавчу службу», так як згідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про державну виконавчу службу» - державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну службу, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки, державний виконавець є суб'єктом владних повноважень, то державний виконавець чи ВДВС повинен надати суду всі наявні у них документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, а у разі невиконання цього обов'язку суд витребовує такі документи та матеріали.

Разом з тим, державний виконавець, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та отримавши відповідний запит суду, в суд не прибув, матеріали виконавчого провадження ні в копії, ні в оригіналі суду не представив.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ 18 березня 2016 року винесена постанова про арешт коштів пенсії боржника на рахунку в АТ «Ощадбанк» з порушенням вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», у зв?язку з чим така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Разом з тим, Закон України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік заяв та скарг за подання яких до суду справляється судовий збір. В даному переліку відсутні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у звязку з чим суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору в даному випадку, а тому судові витрати розподілу не підлягають і відносять на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 383-388, 222 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 18 березня 2016 року про арешт коштів боржника ОСОБА_2, прийняту у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-3000/11, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 14 серпня 2012 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко