У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з вище зазначеним позовом.

Представник позивача подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та транспортний засіб Volkswagen Caddi, номерний знак НОМЕР_1

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданої заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Свою заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує існуванням, на його думку, ризику відчуження відповідачем частини нерухомого майна.

Оскільки ч.3 ст.151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зазначене в заяві представника позивача обґрунтування не надає суду підстав для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання рішення, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.151 - 153, 210, 294 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: