У Х В А Л А

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дел-ком», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Харчепром», реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, приватне підприємство «Фрострейн», приватне підприємство «Агенство «Малбі», про витребування майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року залишено в силі.

У жовтні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 388 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2012 року та 7 вересня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову. При цьому суди зазначили, що виходячи з положень статей 387, 388 ЦК України позивачем за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння може бути лише власник такого майна. Встановивши, що власником спірного майна є ТОВ «Дел-ком», суди дійшли висновку про відсутність у позивача права щодо витребування такого майна із чужого незаконно володіння. Крім того, позивачем не доведено надання йому ТОВ «Ясен» повноважень на представлення інтересів товариства, як його члена, та витребування майна, що було власністю товариства, оскільки предметом позову є витребування майна товариства його акціонером.

У наданій для порівняння ухвалі від 1 лютого 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передав на новий розгляд з підстав, визначених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме суд не звернув увагу на те, що Фонд комунального майна Вінницької області не є органом Вінницької обласної ради як юридичної особи, Вінницька обласна рада та її органи не приймали рішення про відчуження спірного гуртожитку, і вона не є стороною недійсного договору купівлі-продажу майна, рішення третейського суду є обов'язковим лише для сторін, тобто це рішення немає преюдиційної сили ні для суду, ні для Вінницької обласної ради.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2012 року не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки в ній не міститься правої позиції щодо спірних правовідносин, а вказується на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, зокрема судами попередніх інстанцій не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою від 7 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі про визнання довіреності та договору купівлі-продажу квартири недійсними погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову. При цьому, суд виходив і недоведеності позивачем відсутності добровільної згоди на видачу довіреності та укладання договору купівлі-продажу, а також застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб. Факти встановлені вироком суду, не мають преюдиційного значення для справи, оскільки при розгляді справи не встановлювались обставини застосування до позивача фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, унаслідок чого ним видано довіреність проти своєї волі.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року постановлено в справі з іншим предметом і підставами позову, змістом позовних вимог, а також при розгляді цієї справи встановлено інші фактичні обставини, у порівнянні зі справою, яку просить переглянути заявник.

Порівняння судових рішень, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дел-ком», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Харчепром», реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, приватне підприємство «Фрострейн», приватне підприємство «Агенство «Малбі», про витребування майна з чужого незаконного володіння і визнання права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко