УхвалА

іменем україни

27 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області, про визнання кредитного договору недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2008 року між ним та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), укладено кредитний договір для купівлі житлової нерухомості, за умовами якого банк передав йому грошові кошти у розмірі 51 814 доларів 40 центів США зі сплатою 0,83 % на місяць на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення цих коштів до 9 січня 2028 року.

Позивач указував про те, що вищевказаний кредитний договір є недійсним, оскільки між сторонами при його укладенні фактично не було досягнуто згоди з усіх умов договору, а саме не узгоджено розмір абсолютного подорожчання кредиту за весь термін користування ним, не узгоджено реальної процентної ставки та загальної вартості кредиту, відсутній графік платежів. Крім того, умови зазначеного кредитного договору містять пункти, які є несправедливими та порушують його права.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати його права порушеними, як споживача фінансових послуг; визнати недійсним кредитний договір від 10 січня 2008 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що позивач, підписуючи спірний кредитний договір підтвердив факт ознайомлення та погодження з умовами кредитування, зокрема щодо можливої суми кредиту, строку на який кредит може бути одержаний, форми та видів його забезпечення, а також з орієнтовною сукупною вартістю кредиту, відомостей щодо процентної ставки, комісії за надання та обслуговування кредиту та іншим.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку про те, що при укладенні вказаного кредитного договору сторонами погоджені усі його істотні умови та додержано вимоги необхідні для чинності правочину, а підстав, передбачених ст. ст. 203, 215, ч. 1 ст. 236, ч. 1 ст. 627, 638 ЦК України, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», для визнання кредитного договору від 10 січня 2008 року недійсним немає, позивач їх не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Отже, суди правильно виходили з того, що ОСОБА_4 була надана вся інформація про кредитні послуги, несправедливих умов договору та нечесної підприємницької практики не доведено.

У зв'язку з наведеним безпідставними є посилання касаційної скарги на неврахування судових рішень суду касаційної інстанції, оскільки вони не спростовують законність судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта