АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1929/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 51 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 22 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа відділ ДРАЦС Катеринопільчького РУЮ Черкаської області, про виключення відомостей про батька в актовому записі про народження дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8, яким просив виключити відомості про батьківство ОСОБА_7 з актового запису №2 від 18.07.2002 про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений відділом ДРАЦС Катеринопільського РУЮ у Черкаській області, посилаючись на те, що 20.11.2002 він та ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Звенигородського РУЮ. Сімейне життя в них не склалося і з 2004 року вони припинили спільне проживання. Позивач лишився проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_10 переїхала в с. Пальчик Катеринопільського району Черкаської області. З того часу вони не спілкувалися, жодних відомостей про неї та про її місце перебування позивач не знав. 19.02.2016 йому стало відомо, що 16.02.2016 ОСОБА_10 померла. У службі у справах дітей йому повідомили, що 15.09.2010 вона народила дитину ОСОБА_9, за час шлюбу з позивачем, а тому у відділі ДРАЦС Катеринопільського РУЮ в актовому записі про народження дитини, в графі відомості про батька записаний він, ОСОБА_7. Позивач стверджує, що він не є біологічним батьком ОСОБА_9, оскільки ніяких стосунків з ОСОБА_10 не підтримував. Як йому стало відомо ОСОБА_10 проживала з ОСОБА_8, а тому вважає, що саме він є батьком дитини.

У свою чергу ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7, яким просив встановити, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, є біологічним батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №2 від 18.07.2012; зобовязати відділ ДРАЦС Катеринопільського РУЮ внести наступні зміни до вказаного актового запису про народження: в частині відомості про батька вказати батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; в частині відомості про дитину прізвище ОСОБА_9 змінити на ОСОБА_8, в графі по батькові ОСОБА_11 змінити на Миколайович, в графі імя, дата та місце народження залишити без змін, посилаючись на те, що в січні 2009 року ОСОБА_8 почав спільно проживати з ОСОБА_10 в незареєстрованому шлюбі за адресою: АДРЕСА_1. В період спільного проживання у них народився 15.09.2010 син ОСОБА_12. Втрьох вони проживали однією сімєю в належній йому на праві власності квартирі. ОСОБА_12 відвідував дошкільний навчальний заклад № 7 «Сонечко», він та ОСОБА_10 приводили та забирали хлопчика. Він з народження виховував та піклувався про сина ОСОБА_12, створив належні умови для проживання своєї сімї. 16.02.2016 ОСОБА_10 померла. ОСОБА_12 народився, коли ОСОБА_10 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, а тому у відділі ДРАЦС в актовому записі про народження дитини в графі відомості про батька записаний ОСОБА_7, який не є біологічним батьком ОСОБА_12. Хлопчик проживає разом з ним, він любить хлопчика, виховує та піклується про нього і хоче щоб ОСОБА_9 надалі проживав з ним, так як він є його біологічним батьком.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 22.04.2016 позовні вимоги у справі задоволено повністю. Також 11.07.2016 у вказаному рішенні суду виправлено описку: в резолютивній частині зазначено, що в відомостях про батька вказати батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; в частині відомості про дитину прізвище ОСОБА_7 змінити на ОСОБА_8, в графі по-батькові ОСОБА_11 змінити на Павлович, в графах імя та дата народження залишити без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про виключення відомостей про батька в актовому записі про народження дитини та в частині зобовязання відділу ДРАЦС Катеринопільчького РУЮ Черкаської області внести відповідні зміни до актового запису про народження №2 від 18.07.2012 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи про те, що вона є мамою померлої ОСОБА_10 та бабусею ОСОБА_9. Наразі останній проживає з нею на знаходиться на її утриманні згідно акта депутата сільської ради. Розгляд справи за відсутності апелянта порушує права її та її онука. Зі слів її доньки їй відомо, що батьком її онука є ОСОБА_7 Указане також підтверджується тим, що її донька перебувала у шлюбі з ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами надано достатні докази необхідності внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини щодо батька дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 20.11.2002 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Звенигородського РУЮ.

Сімейне життя в них не склалося і з 2004 року вони припинили спільне проживання. З січня 2009 року ОСОБА_10 почала спільно проживати з ОСОБА_8 в незареєстрованому шлюбі за адресою: АДРЕСА_2. В період їх спільного проживання у них народився син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1. 16.02.2016 ОСОБА_10 померла. Дитина народилася у час, коли ОСОБА_10 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, а тому у відділі ДРАЦС Катеринопільського РУЮ у Черкаській області, відповідно до ст.133 СК України в актовому записі про народження дитини в графі відомості про батька зазначили ОСОБА_7, який не є біологічним батьком ОСОБА_12. Хлопчик проживав і проживає на даний час разом з ОСОБА_8, який забезпечує його матеріально та займається його вихованням.

Відповідно до ч.2 до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері або за рішенням суду; ст.128 СК України - підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статтей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Далі, згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнаная або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені положення законодавства кореспондуються також із розясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів констатує, що особа має право звернути до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені.

Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну зацікавленість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.

Згідно 292 ЦПК України особи, які не брали участь у справі мають право апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, якщо суд вирішив питання по їх право та обовязки.

Колегією суддів встановлено, що апелянт не брав участі у справі, відповідно, при вирішенні апеляційної скарги, обовязковим та першочерговим є вирішення питання про те, чи порушені цивільні права чи інтереси ОСОБА_13 вказаним рішенням суду першої інстанції.

З матеріалів даної справи та пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що бабуся дитини ОСОБА_6 не є опікуном неповнолітньої дитини, батьківство щодо якої було предметом розгляду у справі, та звертаючись до суду з вказаною апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в інтересах свого онука, не надала апеляційному суду доказів того, що рішенням суду дійсно були порушені права та законні інтереси дитини чи її особисто.

Колегія судді звертає увагу на те, що даний судовий процес в цілому спрямований на спростування презумпції батьківства одного чоловіка та встановлення батьківства іншого чоловіка, тобто є правом чоловіка, який є дійсним батьком дитини спростувати батьківство іншої особи. При цьому, закон не вимагає зясування та врахування думки дитини при вирішенні цього спору в звязку з тим, що дитина, не може в силу сутності та змісту батьківського правовідношення вибирати собі батьків, тим більш бабуся дитини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 пояснила суду, що звернулася з даною скаргою на рішення суду першої інстанції, так як не бажає віддавати дитину його батькові ОСОБА_14, а сама хоче стати його опікуном та особисто виховувати хлопчика, а ОСОБА_7, який значиться як батько, дитиною не цікавиться та не претендує на її виховання.

Таким чином колегія суддів констатує, що апелянтом не доведено, що судом першої інстанції у даній справі вирішувалося питання про її права та обовязки, та вважає безпідставними посилання апелянта про те, що вона має право апеляційного оскарження в порядку вимог ст. 292 ЦПК України .

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 22 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа відділ ДРАЦС Катеринопільчького РУЮ Черкаської області, про виключення відомостей про батька в актовому записі про народження дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :