Справа №339/332/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м. Болехів . Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання: Ганчар Л.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить з врахуванням уточнених позовних вимог, визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частини будинковолодіння в м.Болехів по вул. Волоська,27 після смерті батька ОСОБА_3

Вимоги мотивує тим, що вона разом з батьком та матірю ОСОБА_2 проживали у вказаному будинковолодінні. Раніше його власником згідно договору купівлі-продажу від 18.11.1955 року був ОСОБА_4 (її прадіді), який разом з дружиною та дочкою ОСОБА_5 (бабусею позивача) також проживали в цьому будинку.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем його майна стала ОСОБА_5, яка вступила у володіння та управління спадковим майном, тобто прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та користувалася будинком та речами, продовжуючи і надалі проживати в ньому.

20.08.2005 року ОСОБА_5 померла і ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем у спадковому будинку. Однак ОСОБА_3, прийнявши спадщину та користуючись спадковим майном, не виготовив правовстановлюючі документи, через стан здоровя.

05.02.2016 року ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями якої є вона, позивач та її мама ОСОБА_2

Звернувшись до нотаріуса для прийняття спадшини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння.

05.12.2016 відповідач ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, як спадкоємець (дружина) після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 (а.с.48).

Ухвалами суду від 05.12.2016 обидва позови об"єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені ними вимоги з наведених вище підстав та, при цьому, кожен із них визнав позовні вимоги, заявлені до нього, як до відповідача. Додатково ствердили, що ОСОБА_3 за життя не склав заповіт, а через відсутність правовстановлюючих документів не можуть оформити спадщину. Просили обидва позови задоволити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи є будинковолодіння в м. Болехові, по вул. Волоська,27, як спадкове майно після смерті ОСОБА_3

Встановлено, що попереднім власником будинковолодіння по вул. Волоська (колишня Жовтнева), 27 в м. Болехові згідно правовстановлюючих документів був ОСОБА_4 (дідусь ОСОБА_3В.), який придбав будинок згідно договору купівлі-продажу від 18.11.1955 реєстраційний №115 (а.с.6).

У вказаному будинку він (ОСОБА_4 ) проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_6, яка померла 25.10.1980року та дочкою ОСОБА_5.

Свідоцтвами про смерть стверджується, що ОСОБА_4 помер 10.09.1989 року і після його смерті відкрилася спадщина на вказане будинковолодіння №27 по вул.Волоська в м.Болехові.

Оскільки цивільні відносини, пов'язані з прийняттям спадщини, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. Про нотаріат.)

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Встановлено, що ОСОБА_5, будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_4, прийняла спадщину, оскільки проживаючи разом з батьком, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, про що визнали сторони в судовому засіданні та , окрім того, підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Таким чином, ОСОБА_5 успадкувала вказане будинковолодіння, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом .

Також встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21) і вони разом проживали в спірному будинку.

20 серпня 2005року померла ОСОБА_5 і єдиним спадкоємцем після її смерті став син - ОСОБА_3

Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Сторони підтвердили та визнали, що ще після після смерті ОСОБА_6І, її внук ОСОБА_3 став проживати разом із сім"єю ( позивачем та відповідачем) в цьому будинку (м.Болехів по вул. Волоська,27), хоч фактично вони зареєстровані за іншою адресою м.Болехів, вул. 24 серпня, 20.

Факт проживання ОСОБА_3 в будинку по вул, Волоській,27 в м.Болехові з 1980року разом із спадкодавцем ОСОБА_5 підтвердили також і свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Отже, ОСОБА_3 вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді вказаного будинковолодіння після смерті матері ОСОБА_5

Також встановлено, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі з Каліш (дошлюбне Федорович) Л.О. з 20 вересня 1975 року ( а.с.19).

В цьому шлюбу у них народилася дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в зв'язку з одруженням змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.20), ОСОБА_11, ОСОБА_11

05 лютого 2016року ОСОБА_3 помер, не склавши заповіту, а тому спадкування здійснюється за законом.

З спадкової справи вбачається, що спадщину прийняли тільки його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1, які проживали разом з ОСОБА_3, подавши відповідну заяву у встановлений строк протягом шести місяців до нотарільної контори.

В той час як дочка ОСОБА_12 29.08.2016 року подала заяву про відмову від спадщини, а інша дочка ОСОБА_13, проживаючи окремо, в установлений строк такої заяви про прийняття спадщини не подала.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлючих документів на майно померлого ОСОБА_3 (а.с. 59).

Разом з тим суд констатує, що нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Звернення позивачів до суду засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом вчинення нотаріальних дій.

В судовому засіданні сторони довели, що ОСОБА_3 був власником вказаного будинковолодіння і вони прийняли спадщину після його смерті, яка належить їм з часу відкриття спадщини.

З технічного паспорту вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку "А", площею 93.1 кв.м., вбиральні "В", площею 1.8 кв.м., колонки питної, огорож, воріт, вартістю 160075грн..

Згідно ч.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Оскільки ОСОБА_2 заявлено зустрічні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, то судовий збір повинен становити 800 грн.37 коп. (160075:2 х 1%).

Позивачем при подачі зустрічної позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 601 грн., а відтак недоплачена суму судового збору становить 199.37 грн. (800,37-601)

На підставі наведеного, ст. 529ЦК (в редакції 1963року), ст. 1268,1270. 1273, 386 ЦК України, керуючись ст.ст. 214,215 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( в уточненій редакції) про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння по вул.Волоська, 27 в м. Болехів Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту: із житлового будинку "А", площею 93.1 кв.м., вбиральні "В", площею 1.8 кв.м., колонки питної, огорож, воріт.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинковолодіння по вул.Волоська, 27 в м. Болехів Івано-Франківської області, яке складається згідно технічного паспорту: із житлового будинку "А", площею 93.1 кв.м., вбиральні "В", площею 1.8 кв.м., колонки питної, огорож, воріт.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави недоплачений судовий збір в сумі 199 (сто д'яносто дев'ять)грн. 37коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Головенко