Справа № 589/4487/15-ц
Провадження № 2/589/57/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2016 р. Шосткинський міськрайсуд Сумської області у складі : головуючого судді Свиненко М.Д., при секретарі Лях В.О., представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за борговою розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 20 березня 2015 року надав в борг відповідачу 10000 доларів США під 4% на місяць з терміном повернення до 20 серпня 2015 року, про що відповідач надав розписку. Але до дійсного часу відповідач гроші не повернув, тому просить суд стягнути з відповідача борг 10000 доларів США (еквівалент 221175 грн.) та відсотки за користування грошима за серпень місяць 2015 року у сумі 400 доларів США (еквівалент 8848 грн.), а всього 10400 доларів США (еквівалент 230023 грн.) та судові витрати.

Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні вказав, що ніяких грошей у позивача не брав, розписки ніякої йому не давав. Звідки у того взялась така розписка, не знає. Взагалі таких розписок писав декілька, оскільки на той час був у скрутному становищі, але позивачу розписки не давав. Крім того, в розписці просить надати кошти і зобов'язується їх повернути, але що отримав гроші та у кого, там такого не вказано. Крім того, як вказано в розписці, по 400 доларів США з квітня по липень 2015 року нікому не давав і підписи там стоять не його. Ставив в розписці тільки дату 20.03.2015 і навпроти свій підпис. Просить в задоволені позову відмовити

Вислухавши сторони, представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 509 ч.1 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 533 ч.1 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ст. 1048 ч.1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно розписки (а.с.3), відповідач, який мешкає по вул.Миру 15/11 м.Шостка, НОМЕР_1 виданий Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 26.04.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2, просить в борг 10 тис. доларів США. Дає в залог автомобіль оутлендер 2008 року випуску. Борг обязується віддати в строк з відсотками обумовлений раніш 4% на 5 міс. Вказана дата 20.03.2015 року та стоїть підпис.

Як зазначено в ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Як виходить з тексту наданої розписки, відповідач просить в борг 10 тис. доларів США. Дає в залог автомобіль оутлендер 2008 року випуску. Борг обязується віддати в строк з відсотками обумовлений раніш 4% на 5 міс. Тобто в розписці не зазначено, що саме позивач передає у власність відповідачу грошові кошти, а саме відповідач зобов'язується повернути саме позивачу таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Крім того, як зазначено в ст. 1047 ч.2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. А в даному випадку, в розпизці відсутнє посвідчення передання саме відповідачу позивачем визначеної грошової суми.

Отже, підтвердженням укладення договору позики може бути не будь-яка розписка, а лише та, яка засвідчує факт передачі та отримання грошових коштів в борг і містить умови про їх повернення. Оскільки з тексту наданої відповідачем 20 березня 2015 року розписки вбачається лише те, що відповідач просить в борг 10 тис. доларів США, дає в залог автомобіль оутлендер 2008 року випуску, борг обязується віддати в строк з відсотками обумовлений раніш 4% на 5 міс., а умови щодо передачі конкретно ким конкретної суми, отримання конкретно ким грошових коштів, обовязку їх повернення відсутні, то спірна розписка не є доказом укладення сторонами договору позики.

Така позиція викладена і в Постанові ВСУ від 13.05.2015 року по справі №6-144цс15 "Про стягнення коштів за договором позики".

Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача про доведеність наявності боргу відповідача наявністю в розписці відміток щодо видачі відповідачем і отримання позивачем по 400 доларів США кожного 20 числа з квітня по липень 2015 року, оскільки відповідач заперечує, що він давав такі кошти позивачеві і що ставив підписи проти виданих сум. Позивач в свою чергу в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду, за правилами встановленими ст. 131 ЦПК України, жодних доказів щодо не доведеності тих обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд вважає, що в задоволені позову має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 214-216, 218, 223-227 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 533, 549-552, 625, 1046-1050, 1052 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за борговою розпискою відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Шосткинського

міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_5