У х в а л а

15 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Київської області

від 18 лютого 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у рахунок компенсації вартості частини квартири,

в с т а н о в и л а :

Бориспільський міськрайонний суд Київської області рішенням

від 2 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задовольнив, постановив стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошову компенсацію за належну йому Ѕ частину квартири.

Апеляційний суд Київської області рішенням від 18 лютого

2016 року рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

13 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України

від 15 лютого 2012 року та постанову Верховного Суду України

від 19 лютого 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив з того, що відповідач не має можливості сплатити позивачу грошову компенсацію вартості частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності, а задоволення позову призведе до обмеження прав одного співвласника за рахунок іншого.

Разом з тим у наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року міститься правовий висновок, відповідно до якого при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, суд повинен врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 Цивільного кодексу України) щодо справедливості, добросовісності та розумності, і права та інтереси усіх співвласників. При цьому суд повинен ретельно вивчити обставини справи для з'ясування того, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості частки майна.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю викладеному в ухвалі Верховного Суду України

від 15 лютого 2012 року висновку, оскільки зазначена ухвала прийнята за результатами розгляд скарги про перегляд судового рішення за винятковими обставинами в порядку статті 354 ЦПК України в редакції від 1 вересня

2005 року і не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, а тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у рахунок компенсації вартості частини квартири за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема