У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Рівне

івненський міський суд

в особі головуючого судді Діонісьєвої Н.М.,

при секретарі Краглевич Ю.О.

з участю державного виконавця Шпака О.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_3» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» в особі відділення № 1 м.Рівне про розірвання кредитного договору та зміну умов договору та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_3», в якій зазначено, що 12.03.2014 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення по справі №1715/17352/12 , яким позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано кредитний договір № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року та додатковий договір про внесення змін № 1 від 15 жовтня 2008 року, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк» в особі відділення №1 м.Рівне та припинено нарахування відсотків по вказаному кредитному договору, змінено п.1.1 кредитного договору № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року та вирішено вважати, що кредитор надав позичальнику кредит в сумі 378 507 грн. 60 коп., а не 74 952 доларів США, в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

19.05.2014 року ухвалено нове рішення апеляційним судом Рівненської області , яким Рішення Рівненського міського суду від 12 березня 2014 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Ерсте Банк» в особі відділення №1 м.Рівне про розірвання кредитного договору та зміну умов договору відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «Фідобанк» (попереднє найменування АТ «Ерсте Банк») задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» (попереднє найменування АТ «Ерсте Банк») заборгованість по кредитному договору в сумі 311 605, 4 грн. та 4 777,03 грн. судових витрат.

26 травня 2014 року ПУАТ «ФІДОБАНК» відступив право вимоги за кредитним договором № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року на користь ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс».

Право вимоги за кредитним договором відступлені на підставі Договору про відступлення права вимоги № 1 від 26 травня 2014 року.

27 квітня 2015 року ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» відступила право вимоги за кредитним договором № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року укладеною з ОСОБА_1 та договорами забезпечення Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ОСОБА_3». На підставі договору про відступлення права вимоги № 35 від 27 квітня 2015 року.

Посилаючись на положення ст.ст. 512, 514, 1077 ЦК України, ч.1 ст.378 ЦПК України та вимоги ч.ч.1,2,5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача АТ «Ерсте Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ОСОБА_3».

Представник заявника в судове засідання не з'явився.

Державний виконавець просить вирішити питання на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що вимоги заявника є недоведеними, а тому просить суд в їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача також просить в задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ОСОБА_3» про заміну сторони виконавчого провадження стягувача АТ «Ерсте Банк» на його правонаступника відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ОСОБА_3» є недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.03.2014 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення по справі №1715/17352/12 , яким позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано кредитний договір № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року та додатковий договір про внесення змін № 1 від 15 жовтня 2008 року, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк» в особі відділення №1 м.Рівне та припинено нарахування відсотків по вказаному кредитному договору, змінено п.1.1 кредитного договору № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року та вирішено вважати, що кредитор надав позичальнику кредит в сумі 378 507 грн. 60 коп., а не 74 952 доларів США, в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

19.05.2014 року ухвалено нове рішення апеляційним судом Рівненської області , яким Рішення Рівненського міського суду від 12 березня 2014 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Ерсте Банк» в особі відділення №1 м.Рівне про розірвання кредитного договору та зміну умов договору відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «Фідобанк» (попереднє найменування АТ «Ерсте Банк») задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» (попереднє найменування АТ «Ерсте Банк») заборгованість по кредитному договору в сумі 311 605, 4 грн. та 4 777,03 грн. судових витрат.

26 травня 2014 року ПУАТ «ФІДОБАНК» відступив право вимоги за кредитним договором № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року на користь ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс».

Право вимоги за кредитним договором відступлені на підставі Договору про відступлення права вимоги № 1 від 26 травня 2014 року.

27 квітня 2015 року ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» відступила право вимоги за кредитним договором № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року укладеною з ОСОБА_1 та договорами забезпечення Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ОСОБА_3». На підставі договору про відступлення права вимоги № 35 від 27 квітня 2015 року.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і які містять інформацію щодо предмета доказування.

За ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази прав нового кредитора у зобовязанні передбачені ст.. 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується від ступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в його Постанові від 06 липня 2015 року по справі № 6-301цс15, які згідно ст.. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх,- договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Згідно умов п.4.1 Договору факторингу 35 від 27 квітня 2015 року, - ціна відступлення права вимоги становить 1 624 551, 63 грн. без ПДВ, яка сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора протягом 5 робочих днів з моменту підписання цього Договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування коштів на рахунок первісного кредитора, що зазначений у розділі 10 цього Договору.

В порушення вищевказаних вимог законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів, на виконання умов п.4.1 Договору факторингу 35 від 27 квітня 2015 року, заявником суду не надано, а відповідно, і не доведено факт набуття останнім права вимоги (а відтак і права стягувача) по Кредитному Договору № 014/2628/2/08512 від 27 грудня 2007 року.

Крім того, відповідно до ст. 4 закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Статтею 1079 ЦК України обмежене коло осіб, які можуть бути факторами за договором.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 05 листопада 2014 року(справа №6-132цс14), дійшов правових висновків, що Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних субєктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб.

Зокрема, відповідно до п. 6;7 розд.І,; п.2;3 розд.ХІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №41 від 28.08.2003 року «Про затвердження Положення про Державний реєстр фінансових установ, зареєстрованого в Мінюсті України 11 вересня 2003 року за №797/8118, - юридична особа набуває статусу фінансової установи з дати внесення відповідного запису про неї до Реєстру. Документом, що підтверджує статус фінансової установи, є Свідоцтво (додаток 1). У додаток до Свідоцтва відповідно до встановлених законодавством обмежень на суміщення діяльності з надання певних видів фінансових послуг Нацкомфінпослуг, зокрема, вносить такі види послуг як факторинг.

Однак, всупереч вищевказаному, ТОВ «Фінанс ОСОБА_3» не надало документів в підтвердження того, що воно є фінансовою установою, яка правомочна надавати такий вид фінансових послуг як факторинг.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст..208-210,212, 213, 215, 293, 378 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_3» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» в особі відділення № 1 м.Рівне про розірвання кредитного договору та зміну умов договору та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, в звязку з недоведеністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.М. Діонісьєва