Справа № 758/2489/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Циби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у період з березня 1999 року по 29 липня 2006 року; визнання квартири АДРЕСА_3, загальною площею 179,20 кв.м. - набутою, як спільне майно ОСОБА_1 і ОСОБА_2; визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири №1262 від 07.10.2015 р. недійсним; визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, у спільній сумісній власності; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку вказаної квартири.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову в порядку ст. 151 ЦПК України, в якій просить накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі вищевикладеного, а саме зважаючи, що позивачем не обґрунтовано необхідність у застосуванні такого виду забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, яка на праві власності належить ОСОБА_3, проте позовні вимоги до нього не пред'являє, а також, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити або утруднити виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м.Києва в 5-тиденний строк з дня постановлення (отримання копії) ухвали.

СуддяГ. Б. Супрун