Справа № 219/6182/16-ц
Провадження № 2/219/3102/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
при секретарі Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
встановив:
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої вона просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, який був зареєстрований виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області 19.04.2011 року, актовий запис № 3 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Зазначає, що від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на її утримання. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2016 року, вони разом не проживають, не ведуть сумісне господарство, їх сімя продовжує своє існування формально, збереження сімї неможливо та просить розірвати шлюб та не вживати заходи до її примирення з відповідачем. Крім того, позивач вказує, що вона не працює, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, потребує допомоги для можливості забезпечення доньки усім необхідним для її виховання та розвитку. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, він займається сільським господарством, має стабільний дохід та має можливість надавати допомогу на утримання дитини, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.04.2011 року. Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується позовною заявою.
Ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки.
Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України).
Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на предявлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин.
При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Подружжя ОСОБА_2 шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть, проживають на даний час окремо. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя ОСОБА_2, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги.
Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.
Неповнолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде проживати з матірю.
Згідно свідоцтва про народження, яке видане виконкомом Миронівської селищної ради м.Дебальцеве Донецької області серія І-НО № 396963 від 27.05.2011 року, ОСОБА_3 народилася 15.01.2010 року, батьками є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).
Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, в звязку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до моменту досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 212-215, 224, 367 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 110, 112, 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України, положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, суд, -
вирішив:
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області 19.04.2011 року, актовий запис № 3.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Проценко».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховується дитина, починаючи стягнення з 24 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 гр. 20 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя-

ОСОБА_4